V EGA- EXPEDITION ENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



421 



70. Anser (Philacte) canagicus (Sevast.) Brandt. 

 (A. pictus Pall.) 



Tschuktsch.: idlidljaut (= hvithufvud). 



Anas canagica Sevastianoff, Nova Acta Petrop., XIII, 1800, s. 346, pl. 10. 



Anser pictus Pallas (excl. syn. Lathami), Zoogr. ross.-as., II, 1811, s. 233. 



Anser canagicus Brandt, Note sur V Anser canadensis et V Anser pictus 

 de la zoogr. de Pallas, — uti Bull. se. publié par VÄG. d. se. de S:t Prbourg, 

 T. I, n:o 5, p. 37. — Brandt, Descr. et Icon. anim. rossic. nov., Aves, fasc. I 

 1836, p. 7, tab. 1 (»A. pictus»). 



Chloephaga canagica Eyton, A monogr. of the Anatidöe or Ducktribe, 

 London 1838. — Bonap., Compte Rend., XLTI, 1856. — Baird, B. of N. 

 Am., 1858, s. 768. — Dall & Bann., Träns. Chicago Ac., 1869, s. 296. 



Bernicla canagica Gray, Gen. of B., III, 1849, sid. 607. 



Philacte canagica Bannister, A Sketch of the Classif. of the Åmer. 

 Anseridas, Proc. Ac. N. Se. Philad. 1870, p. 130—132. — Dall, Proc. Calif. Ac. 

 1873 & 1874. — Coues, Key, 1873, s. 283; B. of N. W., 1874, s. 558. — Nel- 

 son, B. of Ber. Sea, 1884, s. 95. 



Anser canagicus Fin sch, Zur Ornith. N. W. Amer., Abh. d. Naturw. Ver. 

 zu Bremen, Bd. III, 1872, s. 66. 



Denna gåsart äger en särdeles inskränkt geografisk utbred- 

 ning och har d erfor så lång tid varit föga bekant. Hon upp- 

 täcktes på ön Kanaga eller Kyktak bland Aleuterna redan utaf 

 Merck, som följde med Billing, samt namngafs och beskrefs 

 af Sevastianoff. Senare identifierades den af Pallas oriktigt 

 med en af Latham från Staten Island öster om Eldslandet 

 beskrifven art, A. pictus. Misstaget rättades af Brandt, som 

 återgaf fogeln dess äldre namn. 



Länge kände man arten blott från nyssnämnda ögrupp. 

 Ännu år 1858 kunde Baird upptaga henne bland Nordamerikas 

 foglar blott såsom sannolikt förekommande på nordvest-kusten. 

 I sjelfva verket var hon redan då funnen der, ehuru ingen 

 uppgift varit i tryck synlig; ty exemplar fälda i april 1844 

 vid Sitka förvaras i Helsingfors universitets museum samt i 

 Riksmuseum i Stockholm (n:r 8,383, o*). Dessutom hade Adams 

 åren 1850 — 51 den 16 maj vid Port Clarence iakttagit en flock 

 af 8 stycken och erfarit, att arten årligen finnes derstädes; 

 uppgiften blef dock tryckt först år 1873 (Ibis, sid. 429). 



Ar 1869 upplyste Dall och Bannister, att fogeln häckar 

 uti Alaska flerstädes, nämligen sällsynt vid Jukon-flodens myn- 

 ning (Kusilvak Slough, Kwichpak Slough, Kutlik), samt vid 

 Pastolik och S:t Michael den 1 juni — 1 november; större flockar 

 voro sedda vid Jukons nedra lopp. År 1883 bekräftade Ne 1 son 



