YEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 455 



skydd och föda uti vide- och dvergbjörk-snåren, men draga sig 

 vintertid fåtaligt äfven till öppna kusten. Här finna de näm- 

 ligen ofvan snön, eller ock grundt inbäddade deri, växtdelar 

 från förra hösten, videqvistar, gräs, kråkris samt örter. Under 

 snötäcket åter uppsöka de närmare marken hvad der står att 

 finna; bland annat anträffades uti innehållet af kräfvorna enligt 

 doktor Kjellman delar af Stellaria longipes. Räckte ogynn- 

 sam väderlek under nere dagar, så försvunno de enstaka exem- 

 plaren vid kusten, vare sig att de drogo inåt land eller snarare 

 dolde sig i is-torosserna eller voro insnöade; men snart nog 

 visade de sig äter på strandkullarne. Deremot försvunno de 

 till största delen på försommaren, då marken blef bar, utan 

 tvifvel inåt land för att häcka i busktrakterna. 



Att fjällugglan (Nyctea scandiaca) vid Tschuktsch-halföns 

 Ishafs-kust kan finna näring under vintern är förklarligt nog, 

 då lemlar och ripor finnas derstädes. Enligt infödingarnes 

 uppgift skall fogeln finnas der hela vintern, men troligtvis 

 dock endast i enstaka exemplar, medan de flesta flytta söderut. 

 Åtminstone anträffade expeditionen ej någon förr än den 11 

 mars, och sedermera i april och maj. Då såg man dem uti 

 steniga och klippiga trakter sittande på någon sten eller med 

 ljudlösa vingslag sväfva öfver marken, spejande efter byte. 

 Oaktadt lemlarne under vintern för det mesta höllo sig i sina 

 gångar under snön, träffades de dock ibland äfven ute. Hår 

 och ben utaf dem bildade hufvuddelen af de »ugglebollar», 

 som undersöktes; men också ripklor och fjädrar funnos deri 

 samt må hända äfven rester af hare eller hund, och dessa 

 båda djurslag funno fjällugglorna äfven om vintern vid kusten. 1 



Korpen (Corvus corax) slutligen förekom om vintern dels 

 på Jinretlen-uddens strandklippor, der den om våren häckade 

 tidigast af alla foglar, dels vid tschuktsch-byarna, der den fann 

 sin föda på afskrädeshögar. Att äfven denna fogel under vin- 

 tern ej led hungersnöd bevisas deraf, att exemplar erhållna i 

 november och februari hade ett tjockt späcklager närmast under 

 huden äfvensom rikligt förråd uti bukhålan, så att tarmarne 

 voro formligen inbäddade uti fettaflagringar. 



De tre öfvervintrande fogelarterna finna således på 

 Tschuktsch-halföns Ishafs-kust tillräckliga födoämnen ; att åter 



i kölden icke utgör något hinder för deras förekomst, inses lätt, 

 då man betänker, att de samma öfvervintra äfven annorstädes 

 i betydligt strängare vinterklimat. 



1 Jemför Nordqvist, Anteckningar och studier till sibiriska Ishafs- 

 kustens däggdjursfauna; Vega-exp. vet. iaktt,, II, sid. 61—117. 



