456 PALMEN, SIBIRISKA I SH A FS K U ST EN S FOGELFAUNA. 



Med vårens annalkande år 1879 blefvo yrvädren säll- 

 syntare, ehuru de ännu voro ganska vanliga, och väderleken 

 blef i allmänhet behagligare; temperaturen steg och höll sig 

 under senare hälften af maj vanligen några grader under 

 vattnets fryspunkt. Den första flyttfogel som kom var snö- 

 sparfven (Plectrophanes nivdlis), hvilken anlände redan den 24 — 

 26 april; men i större mängd såg man den först i senare 

 hälften af maj, då äfven andra landfoglar begynte visa sig. 



Såsom öfverhufvud uti andra jemförbara trakter var det 

 dock sjöfoglar, som egentligen spelade hufvudrolen vid vår- 

 flyttningens början. Enligt hvad ofvan (sid. 254) framstäldes, 

 tillfrös hafvet alldeles icke redan några få svenska mil bortom 

 Vegas vinterstation, och emot våren bildade sig öppna rännor 

 i fasta isen, reningar kallade, hvilka utgjorde omtyckta till- 

 håll för sjöfogel, när de från iskanten invid det öppna hafvet 

 gjorde sina rekognosceringsfärder eller trängde fram under 

 verklig flyttning. 



Så långt bort från iskanten som Vega befann sig, bildades 

 emellertid dylika rännor icke synnerligen tidigt på våren till 

 den vidd, att de skulle lockat inåt isfältet de fogelarter, som 

 öfvervintra vid öppna vattnet eller allra först anlända dit 

 från sydligare trakter. En större ränna uppstod nära vinter- 

 qvarteret först i slutet af maj. Dessförinnan torde dock 

 alkor och tejstar hafva utanför fasta isen dragit sig norrut 

 till Wrangels land och vesterut till Koljutschin-viken och 

 Tschuktsch-landets kust; ty iskanten är för dem under färden 

 hvad stranden är för andra flyttande kustfoglar. Dessutom 

 saknades vid Vegas vinterstation för dylika foglar lämpliga 

 häckplatser. Härigenom är det förklarligt, att, ehuru foglarne 

 med visshet funnos i nejden, expeditionen under hela våren ej 

 fick mer än en den 30 april dödad alka (TJria ärra) och en 

 den 19 maj till Pitlekaj kommen tejst (U. grylle var. Mandtii), 

 medan expeditionen mötte dylika genast då den efter befrielsen 

 ångade österut. 



Måsar deremot och ej drar gjorde ibland färder inåt isfältet 

 och försmådde då ej de öppna ställena derstädes och flöd- 

 vattnen. Den 8 maj sågs den första flocken af sex ej drar 

 (Somateria), och infödingar uppgåfvo sig hafva den 9 maj sett 

 en stor mängd »jekadlin» (Som. spectdbilis) vid längre bort be- 

 lägna öppningar. Ett stort antal måsar (Larus) iakttogs ost- 

 ligare vid ön Idlidlja den 11 maj (antagligen till största delen 

 L. glaucus), och en ensam L. argent. var. Vegce flög den 12 i när- 

 heten af fartyget. Först den 14 maj råkade under starkt yrväder 



