464 



PALMEN, SIBIRISKA IS H A FS K US TE KS FOG ELF A C NA. 



Det tillkommer oss nu att redogöra för, huru dessa för 

 Tschuktsch-halföns Ishafs-kust karakteristiska sommarfoglar 

 derstädes voro fördelade på olika lokaler (jemför ofvan sid. 

 253 — 257), och huru fogellifvet gestaltade sig på hvarje. Främst 

 måste då påpekas, att en del af dem vexelvis vistades på två 

 olikartade förekomstplatser. Här, liksom i de öfriga arktiska 

 kusttrakterna, hör nämligen den öfvervägande delen af fogel- 

 individerna till former, som i afseende å födan till största 

 delen äro hänvisade till hafvet. Den öppna rännan uti isen 

 inbjöd dem derför till dagliga exkursioner äfven från trakter 

 ett stycke inåt land, der de åter häckade. Der funno måsar 

 (Lams), tärnor (Sterna) och lommar (Colymbus) fisk till föda; 

 och på 4 — 20 — 30 famnars djup funno alfoglar (Hareida) och 

 ej drar (Somateria) rikligt byte, hufvudsakligen mollusker och 

 kräftdjur. Sålunda anträffades uti magen af åtskilliga under- 

 sökta praktejdrar under maj och juni månader fragment af 

 krustaceer, bl. a. Hy as araneus, och mollusker, t. ex. Marga- 

 rita, Pleurotoma, Fusus och Cardium. Ifrån rännan och andra 

 öppna ställen i isen spridde sig massorna af alfogel och ejdrar 

 parvis under sista veckan af juni; och hit kommo de dagligen 

 under häckningstiden. Hit slutligen samlades åter, strax efter 

 parningen och äggläggningen, hanarne, medan honorna stan- 

 nade att rufva. Man såg smärre hanflockar redan de första 

 dagarne af juli, men omkring den 9 juli hade de flesta skilj t 

 sig från honan och foro nu, 100 — 200 stycken i flocken, skygga 

 omkring i trakten för att derefter börja rugga. Expeditionen 

 bröt dock upp före ruggningsperioden. Simsnäpp-honorna (Phal. 

 fulicarius) samlades jemväl vid denna tid och vistades på vatten- 

 pussarne invid rännan, äfvensom uti den sistnämnda, och hade 

 lemnat rufningsbestyret åt hanarne. 



Att former som karakterisera de sandiga h af s strän- 

 derna och dynerna måste vara sällsynta vid Tschuktsch- 

 halföns Ishafs-kust, kan man sluta redan deraf, att dessa lokaler 

 voro nakna eller blott tunt bevuxna, och att höjdskilnaden 

 emellan ebb och flod i trakten var obetydlig samt marina 

 litoralfaunan af evertebrater fattig eller rättare alldeles sak- 

 nades. De enda fogelarter, som regelbundet anträffades på de 



