466 



PALMEN, SIBIRISKA I S H A FS K U ST ENS FOOELFAUNA. 



vid Pitlekaj erhöllos ägg af den präktiga Anser canagicus den 

 28 juni och dagarne derpå från Najtskaj och Irgunnuk; den 

 9 juli voro de redan rufvade. Det är möjligt att äfven de i 

 trakten sedda svanarna (Cygnus) någonstädes vid en lagun 

 slagit sig ned för att häcka eller kanske vid något tundra- 

 träsk ett stycke derifrån ; men hvarken ägg eller exemplar 

 erhöllos. Begge slagen erhöllos deremot af de jemväl här 

 häckande lomarterna. Tidigast häckade smålommen (Col. sept.), 

 nämligen redan den 1 juli; den hade legade ägg den 10 juli 

 ett stycke inåt land, medan förstlingarna af Col. arcticns v. pa- 

 cificus skattades den 10 juli vid Pitlekaj, och af Colymbus Adamsi 

 samma dag något inåt land. Äfven häckade vid lagunerna 

 Zestfm-arterna, L. crepidatus den 8 juli, och simsnäpporna (Pha- 

 laropus fulicarius) den 10 — 12 juli. 



Beträffande labbarne (Lestris) kan framhållas såsom egen- 

 domligt, att de här till stor del tyckas lefva af lemlar och så- 

 lunda uppehålla sig på land. De öppnade foglarne innehöllo 

 nämligen exemplar af Myodes obensis och Cuniculus torqvatus, 

 slukade hela och med hufvudet förut, någon gång med sådan 

 glupskhet, att tre stycken anträffades nedsväljda efter hvar- 

 andra. Äfven härvid gör fogeln skäl för namnet »tjuf-jo», 

 ty en sågs snatta ett par lemlar ur en räfkula, dit egaren 

 samlat ett större upplag. Fjäll-labben, L. longicaudus, höll 

 dessutom till godo med större skalbaggar (liksom äfven Larus 

 argentatus var. Vegce), kråkbär och hjortron, hvarjemte blad af 

 mossor och örter hos de förra anträffades i magen, må hända 

 intagna med andra födoämnen. 



Vid lagunerna lefde således ett ganska blandadt sällskap 

 fogelarter. Gräsätande gäss och svanar, fiskätande måsar och 

 lommar trifdes tillsammans med lemmel-, insekt- och bärätande 

 labbar samt med ejdrar och alfoglar, som uppsökte hafsbottnens 

 skatter; — såsom ofta i norden trifdes här vid sötvatten- 

 samlingar arter, som sydligare häcka blott vid hafsvatten, 

 eller som under flyttningarna helst hålla sig till hafskusterna. 

 Troligen voro samma arter karakteristiska för träsken och åarna 

 längre inåt land, ehuru här ej så talrika; dock kunde anmärkas, 

 att t. ex. Anser canagicus och Colymbus Adamsi i allmänhet tycktes 

 förekomma längre bort från kusten. 



Kasta vi nu blicken på sjelfva landet med dess torftiga, 

 ofvan skildrade vegetation och ringa antal insekter, så vore 

 man frestad att tycka det vara ganska svårt för landfoglar 

 öfverhufvud att här finna tillräcklig näring. Så mycket an- 

 märkningsvärdare är det, att så pass många arter, särskildt 



