6 
gyüjtötte hosszú évek során át hangyaszorgalommal az adatokat, leírt sok 
új és érdekes fajt; de tovább nem juthatott, mint hogy megírta a magyar- 
országi Coleopterák orismologiáját, a Carabidák rendszeres jegyzékét és az 
Eucnemida-család monografiáját. 
Hogy e nagy művével nem igen juthatott az első kezdeten túl, annak 
több oka volt. Egyfelől állott egész az aprólékosságig menő, majdnem túl- 
ságos pontossága, a melylyel minden dolgát végezte, és mely miatt vas- 
szorgalma daczára is csak lassan haladhatott előre. Másfelől pedig nem 
csekély mértékben hátráltatta őt az, hogy nem birt a többi állatcsoportokkal 
való foglalkozásról egészen lemondani és kizárólag csak a Coleopterák 
tanulmányozására szorítkozni. De hozzájárult ehhez még egy harmadik, 
sokkal hatalmasabb külső körülmény, a mely miatt a magyarországi Coleo- 
pterák faunájával el nem készülhetett. 
A magyar állattan történetének az a korszaka, mely a jelen század 
20-as éveiben FRIVALDSZKY IMRE fellépésével kezdődött és FRIVALDSZKY 
Jáwsossal végződött, a FRIVALDSZKY-PETÉNYI-korszak, a lokálfaunisták kor- 
szaka volt. FRIvALDSZEY IMRE, b. OcsKaAY FERENCZ, REISINGER JÁwos, GE- 
RENDAY JózsEr, PETÉNYI Saramown JÁwos, az erdélyi szászok közül BrELz 
ALBERT és Fuss KÁRoLYy, — általában mindazok, a kik e korszakban hazánk- 
ban zoologiai kutatásokkal komolyabban foglalkoztak, minden tudásukat, 
minden tehetségüket majdnem kizárólag csak a hazai fauna kifürkészésére 
és összegyüjtésére fordították. A mi a külföld állatvilágát illeti, FRIVALDSZEY 
IMRE s az ő példáját követve a magyar rovarkereskedők, a, KINDERMANNOk 
és HABERHAUEREek, kiterjesztették ugyan figyelmöket a balkán félsziget és 
Kis-Ázsia állataira is, de inkább csak üzleti érdekből. Az általános syste- 
matikával és idegen világrészek állataival azonban a magyar zoologusok 
közül ez időszakban még senki sem foglalkozott. 
Ily állapotban volt nálunk az állattani szak körülbelől 1870-ig. Ekkor 
a nemzeti szellem újjáébredésével s a magy. nemz. Muzeum újjászervezé- 
sével a leíró állattan ügyében is nevezetes fordulat következett be. A magy. 
nemz. Muzeumban az addigi természetiek osztálya három részre osztatván, 
külön állattani osztály állíttatott fel, a melynek igazgató-őre FRIVALDSZKY 
János lett, s a melyhez kívüle aztán nemsokára még egy pár képzett fiatal 
szakerő (dr. KaRL JÁNos, MocsáRgy SÁwDpoR) lett kinevezve. A szakszemély- 
zetnek ez a szaporítása magával hozta a speczialistaság kifejlődését, a mi 
nálunk addig még szokatlan volt, mert régi zoologusaink többnyire sok- 
félével foglalkoztak, vagy legalább akartak foglalkozni. 
Nagy mértékben előmozdították továbbá a viszonyok új alakulását 
azok a gazdag zoologiai gyüjtemények, melyek az akkori magyar kormány 
áldozatkészsége és XÁánrus JÁNsos szakavatott ügybuzgalma folytán Kelet- 
Ázsiából a magy. nemz. Muzeum birtokába kerültek. Már az 50-es és 60-as 
években is gyakran kapottugyan a Muzeum oly állattani tárgyakat, a melyeket 
