9 
vette. FRIVALDSZKY IMRE, a mellett hogy a magy. nemz. Muzeum tisztvise- 
lője volt, akkor itt már egész Hurópára kiterjedő virágzó kereskedést folyta- 
tott azokkal a természetrajzi tárgyakkal, nevezetesen rovarokkal, melyeket 
részint az országban, részint Törökországban és Kis-Ázsiában gyüjtött és 
gyüjtetett. Igen jó hasznát vette tehát fiatal rokonának e tárgyak kikészí- 
tésében, rendezésében, gondozásában és szétküldésében. Majd megismer- 
tette őt a rovargyüjtéssel és szorgalmasan gyüjtetett vele Budapest kör- 
nyékén. 
Akkor élt kortársaktól hallottam, hogy FRrvaALDszgkY Jánosnak eme 
tanuló évei nem voltak valami nagyon rózsásak, mert FRIVALDSZKY IMRE 
meglehetősen szigorúan bánt fiatal rokonával. Így péld. mindennapi dolog 
volt, hogy kiadta neki a napi parancsot, nogy most menjen ki a budai 
hegyek közé vagy a pesti Rákosra s ott bizonyos ritkább bogár- vagy lepke- 
fajból délig vagy estig ennyi meg ennyi ép és sértetlen darabot fogjon 
össze. Szegény János ilyenkor halálra fáradtan is addig lótott-futott a 
kijelölt rovar után, a míg csak a kivánt mennyiséget össze nem hozta 
belőle; mert ha kevesebb példánynyal tért haza, akkor ott már készen 
várta a büntetés, a mi egyszerűen abból állott, hogy nem kapott ebédet 
vagy vacsorát. Ez egy 18—20 éves fiatal ember önérzetére bizony elég 
lealázó s egy kifáradt fiatal ember üres gyomrára bizony elég érzékeny 
büntetés lehetett; de mégis jó iskola volt, mert egyfelől szorgalmas és jó 
gyüjtőt nevelt belőle, másfelől pedig kifejlesztette benne azt a példás 
kötelességérzetet, a mely aztán egész életén át soha el nem hagyta. 
FRrvarpszkY ÍMRE mindamellett még sem használta ki egész önzően 
fiatal rokonát, hanem gondoskodott további kiképeztetéséről. Beiratta a 
pesti egyetem bölcsészeti karánál akkor fennállott mérnöki tanfolyamra s 
azt vele 1842-ben el is végeztette. 
A következő 1843-ik év nyarán elvitte magával az első nagyobb állat- 
tani kirándulásra a bánsági havasokba, a mely alkalommal szintén meg- 
győződhetett János gyüjtő ügyességéről, szorgalmáról és megbízhatóságáról. 
Azért alig egy félévre reá egy hosszabb ideig tartó fontos külföldi expedi- 
czióval bízta meg. 
FnRrvarpszky Imgének ugyanis abban az időben egy ZaAcH FERENCZ 
nevű gyüjtője tartózkodott Kréta szigetén, de már közel egy év óta semmi 
hírt sem adott magáról. A neki küldött pénzt a kaneai osztrák konzul utján 
mindig hűségesen felvette ugyan, de egy árva rovart sem küldött érte. 
Miután semmiféle irásbeli sürgetés, intés és dorgálás nem használt, FRI- 
VALDSZKY IMRE JÁnost küldte Krétába ZAcrn felkeresésére. FRIvVALDSZKY JÁNOS 
1844 tavaszán TERREN ANDRÁS körmöczbányai evang. theologus társaságá- 
ban útra kelt tehát és Konstantinápolyon es ömyrnán át májusban Kréta 
szigetére érkezett. ZacHot csakugyan ott találta Kaneában úri módon 
berendezkedve, inassal, csinos gazdasszonynyal, de rovarok nélkül. Kisült, 
