198 
LEuvcKkaRr ! is a GőzE véleményéhez csatlakozott s idézett munkájának má- 
sodik kiadásában ezen két különböző gazdaállatban előforduló galandfér- 
geket már mint azonosokat tárgyalta és együttesen Taenia cucumerina név 
alatt írta le. Így aztán a Dipylidium genus egyetlen képviselőjéül csak, a 
már LINNÉ által is ismert és T. cucumerina- vagy Dipylidium caninumnak 
nevezett galandférget ismertük. 
Ujabb vizsgálatok, melyeket DIAMARE-nak ? 1893-ban a Dipylidiumok- 
ról megjelent művében összefoglalva találunk, lényegesen kibővítették 
eddigi ismereteinket. 
Soxsrvo 1889-ben Egyptomban Megalotis cerdo vékonybeleiből egy 
kis galandférget gyüjtött, melyet Taenia echinorhyncoides néven irt le. 
Később DixmaRE pontosabb vizsgálatok alapján arról győződött meg, hogy 
ezen SoNsIwo-tól leírt féreg a Dypylidiumokhoz tartozik. 
A D. echinorhyncoides jóval kisebb az előbbinél (7 em. hosszú), sco- 
lexe romboid, rostelluma hengeres s rajta 16 sor, kevéssé hajlott horog lát- 
ható ; jellemző továbbá még az, hogy a rostellumot visszahúzott állapotá- 
ban borító hüvelynek alapi részén is vannak horgok. A szaporító szervek 
leirása hiányos, miután DIAMARE-nak csak egyetlen példány állott rendel- 
kezésére ; ilymódon tehát az sem bizonyos, hogy a peték csoportosan vagy 
egyenként helyezvék-e el az uterus rekeszeiben ? 
DiAmaRE 1891-ben Nápolyban, dr. PAsgvALE pedig 1892-ben Alexan- 
driában macska (Felis catus domestica) vékonybeleiben egy harmadik fajt 
fedeztek fel, melyet DiAmaRe Dipylidium Trinchesünek nevezett el. Ez az 
eddig ismert alakok közül a legkisebb (25 mm. hosszú). Scolexe gömböly- 
ded, szivókái kissé kiemelkedők, rostelluma aránylag nagy s rajta 2 részlet 
különböztethető meg, melyek közül a felső spherikus, az alsó pedig tölcsér- 
szerű. A felső részen 80 nagyobb horog van, a melyek harántul 4 sorban 
csoportosulnak s különböző nagyságúak; legnagyobbak a legfelső sorban 
levők, legkisebbek a legalsó sorban elhelyezettek. A nyak igen rövid, az 
elülső ízek vonalszerűek, a hátrább esők gyorsan nagyobbodnak. Igen jel- 
lemző, hogy szaporító szervek már a második ízben is találhatók és a 
tizedikben elérik teljes fejlettségüket ; holott a többi Dipylidiumoknál csak 
a test hátrább eső részében találjuk meg a szaporító szerveket. A porus 
genitalis jóval felette van a lateralis szél közepének. A cirrusburok csava- 
rodott bélhez hasonló s a vagina fölött nyilik. A receptaculum seminis 
körtealakú, az ovarium két tömött lebenyből áll, a szikmirigy spherikus, 
az uterus capsulátban egy-egy pete van. 
1 Die Parasiten des Menschen, II. Auflage, Leipzig und Heidelberg. 1881., 
I. B. 2. Lief. 842. i. 
? TI genere Dipylidium Lt. Napoli, 1893. 
