199 
1892-ben dr. PAsovars Alexandriában a negyedik fajt is megtalálta a 
macska vékonybeleiben, a melyet DIAMARE felfedezője nevéről nevezett el. 
A D. Pasgualei 20 cm. hosszú, scolexe gömbölyű, szivókái kerekde- 
dek, rostelluma hosszúkás, hengerszerű, a csúcsa felé elhegyesedő s rajta 
16 sor horog található, melyeknek középnagysága 0-007 mm., szélessége 
0008 mm. Az elülső ízek vonalszerűek, a hátrább esők pedig, melyekben 
fejlett szaporító szervek láthatók, négyszögűek, míg a levált érett ízek 
lándzsaalakúak. A porus genitalis a lateralis szél fölött van. A cirrus-burok 
kicsi, rövid, kissé hajlott, nyilása egyirányú a vagináéval, a mely valódi 
receptaculum seminist alkot. Az ovarium ágazatos, a szikmirigy két lebenyű, 
az uterus rekeszei csak egy-egy petét tartalmaznak. A hosszanti vízedény- 
törzsek igen tágasak. 
SerrI ! Eritreából származó Genetla tigrina vékonybeleiből szintén 
gyüjtött egy Dipylidium-fajt, a mely 1—4 em. hosszú és mintegy 1 mm. 
széles. Scolexe kicsi (legnagyobb szélessége 0-25 mm.), rostelluma hengeres 
kúpszerű s rajta 8—12 sor, tövishez hasonló horog látható, melyeknek kö- 
zépnagysága 10 u. A proglottisok alakja változó; az érett ízek valamivel 
szélesebbek, mint hosszúak, az utolsó proglottisoknak pedig hosszúsági 
átmérője nagyobb, úgy hogy dinnyemaghoz hasonlóak s két oldalukon egy- 
egy feltünö hosszúságú cirrus látható. A szaporító szervek teljes fejlettsé- 
güket a scolextől mintegy 3 mmre, a 30-dik proglottisban érik el. A herék 
a proglottis középső részét foglalják el. A vas deferensek az elülső szélhez 
közel két gomolyagban láthatók. A cirrusburok hajlott, meglehetősen öblös 
s belőle hosszú eirrus (0-5 mm.) nyúlik ki. Az ovarium a herék között és a. 
cirrusburok alatt foglal helyet. Az uterus capsulái csak egy-egy petét tar- 
talmaznak. 
A főkaraktere ezen új fajnak, melyet SErri Dip. Gervaisinek ne- 
vezett el, a rostellum horogsorainak változó száma és a cirrus feltünő hosz- 
szúsága. Legközelebb áll a D. Trinchestihez, azonban a rostellum alakjánál 
és a szaporító szervek elhelyeződésénél fogva ettől is lényegesen külön- 
bözik. 
Fölemlíti még DramaRE a D. genettaet Viverra genettából és a 
D. Monticellit, mely a londoni British Museum gyüjteményében van s az 
Euphrates-expeditio alkalmával gyüjtetett. Ezeket az alakokat azonban 
DIAMARE maga is olyanoknak tekinti, a melyek még további vizsgálatokat 
igényelnek, úgy hogy a Dipylidium-genusnak közelebbről ez idő szerint 
tulajdonképen csak 5 faja ismeretes. 
1892. márczius 2-án egy veszettségre gyanus macska bonczolásakor 
: Dipyliditum Gervaisi n. sp. e gualche considerazione sui limiti specifici nei 
cestodi (Atti della Societa Ligustrica di Scienze Natur. e Geogr. Anno VI. fascicolo 
II. Genova, 1893.) 
