206 
tott a N. thermalis faji önállósága mellett ; bizonyítékai azonban gyengék 
és megdőlnek. Nagyváradi flórájában 1. c. a Nymphaea thermalis D. C. 
mellé synonymaul idézi : N. Lotus Wrunp. sp. II. 1799; p. 1153 pro parte. — 
N. Lotus W. Krr. pl. rar. hung. 1. c. — non LINNÉ sp. ed. I. 1753. p. 511. és 
hosszasabb nomenclaturai fejtegetések (Nymphaea pubescens Wruup.) kap- 
csolatában helyteleníti KITAIBEL-nek utóbb Caspagy által is adoptált ama 
felfogását, hogy a nagyváradi tündérrózsa — N. Lotus L. ég nem más. 
Nymphaea aegyptica SImoNxk. új (szerintem felesleges) név javaslatával 
elejtendőnek tartja Lrvwé collectiv N. Lotus-át; a többek között azon 
kijelentéssel, hogy a NN. thermalis afajilag sem azonos a N. aegyptica 
SIMK. (— N. Lotus L. sens. str.)-val., ! Véleményét a Magyar Nemzeti 
Muzeum herbariumának fogyatékos N. Lotus-ára állapította, melynek — 
úgymond — úszó nagy levele kevésbbé fényes (a szárítás módjától függ! 
Ricnr.), élén igen gyenge s kevés fogú (a N. thermalis-nál is előfordul. 
Ricnr.), levél-lemezének fonáka, továbbá levélnyele, a virágkocsán, vala- 
mint virágcsészéje is többé-kevésbbé szőrösödők.v Mindezekről nyomban 
elismeri, hogy csekély különbségek, de elegendők (?) arra, hogy a mi nö- 
vényünket, tehát a NN. thermalis-t az egyptomitól fajilag elválaszsza. 
A N. thermalis D. C. faji önállóságát már maga DE CANDOLLE is alig 
tartogatta ? és úgy az, valamint a nagyváradi termőhelyre vonatkozó sok 
tarka vélemény megdől az alább kifejtendő adatok s tapasztalatok alapján ; 
igaz, hogy TRATTINNICK 8, BOISSIER t, NEILREICH " helyes itélkezésével szem- 
ben a külföldi irodalom olyan auctorokkal is szolgál, a kik nem igen kétel- 
kedtek a AN. thermalis faji önállóságában." 
A Nympheaceák első monographusa: PrawxcHonx" a kettőt tényleg 
külön választja egymástól, bár helyes megfigyelései alapján a Nymphaea- 
féléket jobban csoportosíthatta volna, mert az ő diagnosaiból ugyancsak 
világos a csekély különbség. A N. Lotus (L.) PLaxcHos a. aegyptia PtaAxcn. 
1. c. p. 33. (s csak a méreteinél fogya nagyobb, egyébként jelentéktelen 
! SIMONKAI L., Nagyvárad flórája, p. 48. etc. 
: De CANDOLLE, Regn. Veget. syst. nat. II. 1821. p. 54. No. 10. Adnot. c Valde 
affinis N. Loto et... post attentam speciminum ex Aegypto et ex Hungaria a cl. 
DELILE et KITAIBEL comparationem non tantum inter ea, sed cum autorum ipsorum 
descriptionibus institutam, separavi ob folia in Hungarica utringue glaberrima nec 
ullo modo nec pilosa nec pubescentia.v 
5 Flora 1822. évf. p. 596. 
! BoIssrIER, Flora Orientalis. I. 1867. p. 104. 
5 A. NerzgErcn, Diagnosen der in Ungarn und Slavonien wildwachsenden 
Pflanzen, p. 7. 
5 REICHENBACH, Icon. Fl. Germ. VII. 34. tab. 71. Flora Germ. excurs. 1830—2. 
p. 14. etc. és: 
7" J. E. PLANCHON, Études sur les Nymphéacéés (Ann. Sciences Naturelles. Sér. 
III. 1853. Tome 19. pag. 17.) 
