4 
19 
23 
den szabály nélkül vannak a sejtben szétszórva. Szaporodása rajzókkal 
történik. 
Ezen kevés szó idestova minden, mit egyáltalában tudunk — elte- 
kintve lényegtelen részletektől — ezen kicsiny lényről, mely kora tavasztól 
kezdve késő őszig ezrével népesíti hazánk és egész Európa esőpocsolyáit és 
nagyobb állóvizeit. 
Különösen hézagos tudományunk a CGhlorogomium ehlorophylitar- 
talma dolgában s még mai napig is meglehetősen az első búvár, EHREN- 
BERG álláspontján vagyunk, mert azon tág kifejezéssel még most is meg 
kell elégednünk, hogy e növény xprotoplasmája chlorophyllal zöldre van 
festvev. (cLe protoplasma est coloré en vert par de la chlorophylle.v)?y 
Azt már régibb idő óta tudjuk, hogy a zöld festék a növenyek sejtjeiben 
mindig határozott alakú plasmatikus lemezekhez, úgynevezett cchloropho- 
rok,-hoz van kötve. Milyenek ezek? Van-e alakjukban, elrendezésükben 
némi szabályosság ? Mind oly kérdés ez, melyre a Chlorogomtumról lévén 
szó, mindeddig megfelelni nem tudtunk. Erre tehát kiváló gondot fordítot- 
tam s vizsgálataim a chlorophorokra vonatkozó eredményeiről következők- 
kel tudok beszámolni : 
Úgy a vegetativ sejtek, mint pedig a kis párzási rajzók teste sokszor 
egyneműen zöldre festett, mely színezés a sejtek közepes részén legélén- 
kebb, míg ellenben a sarkok felé egyre halványul, de az ostorvégen mindig 
teljesen elenyészik, úgy hogy az mindenkor színtelen. Ha azonban sok 
sejtet vizsgálunk meg, ezek némelyikén itt-ott rendkívül finom, de éles 
határvonalat látunk, mely a test zöld részét elhatárolja a színtelen végek- 
től. Ha vegyi szereket alkalmazunk, melyek a plasma összehúzódását ered- 
ményezik (mint a milyen például az alkohol vagy a glycerin), még szebben 
látjuk, hogy a zöldre festett rész csak egy plasmaréteg, mely a sejt minden 
oldalfalára tapad, a középponton még helyt enged a sejtmagnak, meg a 
sokszor nagy mennyiségben felhalmozódott exeretszemcséknek (VI. tábla, 
4. ábra), mi csak úgy lehetséges, ha belül üres, hengeres. Minthogy a, színe- 
zés a sejtek középponti részén élénkebb, valószínű, hogy e strómahenger 
fala a sejtek közepe felé megvastagodik, habár nincsen kizárva az sem, 
hogy mindenütt egyforma vastagságú, de egyes helyeken több festanyagot 
tartalmaz. Közvetlenül megfigyeléssel nem lehet a ehlorophyll-lemez vas- 
tagságát megállapítani. Ez csakis a sejtek szélén volna lehetséges; ott 
azonban a protoplasma, meg a testfal igen erős fénytörése gátolja a meg- 
figyelést. 
A Chlorogoniumnak is van tehát chromatophorja, még pedig ez 
gyűrűs lemez. Nagyon szépen és minden kétséget kizáró módon látható ez 
az apró rajzókon. Ezek tanulmányozásakor győződtem meg, hogy a chlo- 
: DANGEARD P. A. idézett munkájának 116. lapján. 
