224 
rophorlemez meglehetősen szabálytalan alakú s ennek bizonyítékául utal- 
hatok VI. táblánk 10., 11., 12., 13., 14. és 15. rajzára. Ezen rajzokat élő 
sejtekről vettem fela lehetőleg elérhető pontossággal. A ehromatophor, 
különösen a test alsó, illetve hátsó végén F igen jól elhatárolt s ezen határ- 
vonal jó szabálytalan és öblösen kivágott. Ritkaság számba megy az olyan 
chlorophor, mint a minőt a 11. ábrán rajzoltam. Zöld protoplasmagyűrű ez, 
mely a sejt közepe táján ferde irányban fekszik. 
A rajzók mellső és hátsó vége — épúgy mint a macrozoidoké is — 
szintelen és elől is, hátul is félholdalakú, világos karély határolja el a 
chlorophort. Ismételten láttam, hogy ilyen rajzók festéktartója két gyűrűs, 
ferdén álló lemez, melyek egyike úgy fekszik, mint azt a fentebbiekben 
leirtam és táblánk 11. ábráján ábrázoltam is; a másik lemez is gyűrűs és 
ferdén álló, de úgy van a sejtben elhelyezve, hogy hajlása a sejt hosszten- 
gelyéhez az előbbi lemezével hegyes szöget alkot (VI. tábla, 3. ábra). 
Így aztán könnyen érthető, hogy támad mindkét végén a karélyszerű szín- 
telen folt. Ezen rajzósejteknek tehát voltaképen szalagos ehromatophorjuk 
van. Ugyanilyen, csakhogy sokkal komplikáltabb, fordul elő a macrogame- 
ták sejtjeiben is. 
A Budáról Budakesz felé vezető úton 1893 október elején esőpocso- 
lyákban töméntelen mennyiségben figyeltem meg egy igen nagy (hloro- 
gonium alakot. Ezen láttam először azon sajátságos szervezetet, melyet 
9. ábránk egy akkor felvett gondos rajzom alapján tüntet fel. 
A chlorophor első perezben három hosszirányú, ferdén fekvő szalag- 
ból alkotottnak látszott. Egy kis meggondolással — melyet azután közvet- 
len megfigyelés is igazolt — beláttam azonban, hogy itt voltaképen csak 
két chlorophorszalagról van szó, melyek a test képzeletbeli hossztengelye 
körül csavarodnak, mint ezt a Spirogyra nevű moszat némely fajáról, 
névleg a Spirogyra decimináról már régóta ismerjük, csak ama különbség- 
gel, hogy a chlorophylilszalagok itt nem olyan hosszúak. Az egyik csak 
egyetlenegy csavarulattal járja körül a sejtet, a másik még ennél 18 rövi- 
debb. A chlorophyilszalag meglehetősen egyformán 7 w széles; szélei 
teljesen épek és üdék. A Spirogyrához e tekintetben való hasonlatosságát 
még az 15 emeli, hogy itt is, mint amannál bizonyos szabályos közökben 
jól látható nagy pyrenoidok vannak a plasmatikus stromában beágyazva. 
A chromatophorok e szalagossága nem valami egyedül álló tünemény 
a moszatok körében. Már megemlítettem a Spirogyra, chlorophyliliszalagjait, 
hivatkozhatom ezenkívül a Calocylindrus és Spirotaenia, nevű Desmidia- 
ceákra, melyek chromatophorja, eltekintve az eltekintendőktől, ép ilyen. 
De még sokkal közelebb eső példát is tudok felhozni. Ez nevezetesen az 
Euglena velata KuEws, egy, a Chlorogonitum-félékkel közel rokon kis nö- 
xX Felső vagy mellső testvégnek mondhatjuk azt, mely a csillangókat viseli. 
