236 
megfigyelése alkalmával erre gondot fordítanának, mert ez a felvetett élet- 
tani kérdés megoldását elősegítve, annak érdekében áll. 
Fel kell említenem továbbá, hogy egy alkalommal két vacuolumos 
apró rajzót is megfigyeltem (12. ábra). A két ürcse egymás tőszomszédsá- 
gában a sejt mellső részében feküdt. Ovális, végtelen kicsiny képletek, me- 
lyek lüktetését, daczára külön erre irányított figyelmemnek sem sikerült 
észrevennem. Kezdetben azt gondoltam, hogy minden rajzónak van lük- 
tető ürcséje, csakhogy ezek egymást elfödik, úgy mint pld. ez a rendes eset 
a CGhlamydomonas-féléknél. De sohasem tudtam a többi rajzón a másik 
vacuolumot is megtalálni; de sőt határozottan meggyőződtem, hogy csak 
egyetlen egy lüktető-ürcse van, mely némelykor elég különös alakú. Példa 
reá táblánk 10. ábrája, melynek eredetijének csaknem háromszöges, egészen 
sajátságos vacuolumja volt. Furcsa volt a 13. ábrán feltüntetett apró rajzó 
18, csaknem citromalakú, kis lüktető ürcsét viselt. 
A sejtek magváról már a chlorophorok leirása alkalmával emlékez- 
tem meg. Ott említettem meg a tengelycső meg a sejtmag közötti viszonyt 
Itt adataimat csak néhány specziális tény felsorolásával toldom meg. 
Valamennyi újabb búvár, kia Chlorogoniummal foglalkozott, látta 
annak sejtmagvát és valamennyi azt egyezően irja le. Ezen képlet valóban 
igen jól látható, s mint DANGEARD is megjegyzi, chemiai szerek alkalmazása 
nélkül is. Mintegy 2—4 v.-t átmérőben elérő gömbölyded képlet, igen nagy, 
erősen fénytörő és ennek következtében mély fokusbeállítással csaknem 
feketésnek feltünő magtestecskével. A mag mindig a test centrális részében, 
a hossztengely irányában fekszik. A microgameták magja ugyanolyan és 
kisebb dimenziókban ismétli a vegetativ egyének sejtmagjainak alakulási 
viszonyait, azon, különbenis nem mindig konstatálható lényegtelen kü- 
lönbséggel, hogy a sejtek hátsó harmadában foglal helyet. Némelykor elfedi 
a chlorophor (VI. táb., 11. ábra); de festőszerek alkalmazásával akkor is 
láthatóvá lehet tenni. 
Az eddig említett, a sejtfalon belüli szervezeti elkülönülések felsoro- 
lását, az excret- és keményiítőszemcsék megemlítésével kell megtoldanom, 
Úgy a Cercidium- mint pedig a zömök alakban is, mindenkor láthatunk 
kisebb-nagyobb, szabálytalanul elszórt, erősen fénytörő szemcsét, melyek 
némelyike a jód behatására megkékül, s így keményítőnek bizonyul; ilyen 
pld. a 8. ábrán rajzolt két legnagyobb szemcse. A többieket pedig, az 
anyagcseréből eredő, kiválasztott, hasznavehetetlen anyagokból álló, úgy- 
nevezett excretszemcséknek kell tekintenem. Ilyen apró szemcsék találhatók 
az aprórajzók sejtjeiben is (10. és 12. ábra), épúgy mint néhány nagyon 
halvány, csak úgy áttetsző gömb (15. ábra), melynek anyagáról mit sem 
tudok mondani. s 
Az excretszemcsék különben — nevezetesen pedig nyugvásra készü- 
lődő sejtekben — némelykor annyira felgyülemlenek (4. ábra), hogy a mag 
