Ceylonban Colomboban kötöttünk ki s nyomban Mount-Laviniának 
a tengerpartra épült díszes kastélyszerű hoteljébe költöztünk. Mount-Lavinia 
Colombotól délre mintegy 7 angol mértföldnyire fekszik. 
Mount Lavinában csak addig szándékoztam maradni, míg a fölszere- 
léssel teljesen el nem készüitem, a mi nem csekély munkába került, mert 
nem tekintve a fölszerelés tudományos részét, a háztartás összes szükség- 
letéről, szolga-szemelyzetről, vezetőről és sok egyéb még hiányzó dologról 
is kellett gondoskodni, hogy kitűzött ezélunknál, a sziget belsejében hiányt 
ne szenvedjünk. Mindennemű tájékoztatásra kitünő útbaigazítást nyertem 
a colomboi múzeum érdemes igazgatójától, Hany A. úrtól. 
Ezen végleges fölszerelési munkálatok közben, fölhasználván a kinál- 
kozó alkalmat, kisebb kirándulásokat tettünk a környékre, az úgynevezett 
ccinnamon garden), a benszülöttek kertjei, a partmenti kokuszültetvények 
meglátogatására ; s ezen alkalommal szerzett tárgyainkkal egyersmind meg- 
vetettük ceyloni gyüjtésünk alapját. 
Már az első napokban világos volt előttem, hogy a kulturának leg- 
előrebaladottabb állapotában lévő partvidéken lehetetlen feladatomnak meg- 
felelni; miért is a kellő siker biztosítása érdekében azt határoztam, hogy 
azonnal a sziget belsejének valamelyik elhagyatott részére, őserdők és 
dzsonglik köze teszem át főszállásunkat; s ez okból — sajnálatomra — 
SZALAY IMRE társaságától is meg kellett válnom. 
Czélunk elérésére legalkalmasabb helynek Kalawewa tó környékét 
találtam, s e végből február 1-én Mount-Laviniától bucsút véve, sógorom- 
mal, RErcHL KÁRoLY-lyal és BáRÁNyos JózsEr práparátorral egyenesen 
Mataléba, a Colombo—Kandy vasútvonal végállomására utaztam s így 
innen zebu-szekerekkel a kitűzött ezél felé. Ez az út egyenesen észak- 
nak visz a sziget kellő közepén és négy napot vett igénybe. Ezen útnak 
legnagyobb részét gyalog szerrel tettem meg, hogy a gyüjtésre kinál- 
kozó alkalmat fölhasználjam, s csak akkor szálltam a kokuszpálma levelei- 
ből szőtt kocsi-sátor alá, a mikor a tűzelő nap heve elől okvetlenűl me- 
nekülnöm kellett. Nalanda, Dambulla és Mahakekirawa helységeken halad- 
tunk át, melyeknek Rest-House-jai szolgáltak éjji szállással. A kitűzött 
pontot, Kalawewa tavát február 5-én délben értük el, ahol őserdők kör- 
nyezte, magában álló csinos villaszerű épület — a bungalow fogadott, 
melyet az angol kormány közbenjárásával a N. C. Province kormányzója 
bocsátott az expeditió rendelkezésére. A bungalow közvetetlen a tó mellé, a 
töltésre van építve, s gyöngyörű kilátás nyilik róla magára a tóra és a távol- 
ban kimagasló hegységre. Falú nincs közelében, ha csak a nehány száz 
lépésnyire fekvő tamilok lakta pár erdei viskót nem nevezzük annak. A vég- 
telen dzsonglik és erdőkkel környezett Kalawewa tó az északi szélesség 
89 alatt, a sziget kellő közepén fekszik és meglehetősen nagy, mintegy 
18.] kilometer kiterjedésű, 
