401 
Ezt az új fajt, melyet Új-Guineában kutató honfitársunk tiszteletére 
neveztem el, G. A. BoULENGER tanácsára a Sphenophryne nembe soroltam, 
noha szegycsonti készülékének szerkezete alapján talán megfelelőbb lett 
volna új nemet alkotni számára. Feltünő ugyanis, hogy a gyenge, porczos, 
térdalakúan megtört procoracoideum külső széle mellett, a procoracoideum- 
tól kis hézag által elválasztott kicsiny, vékony, hosszúkás fedőcsont lép 
fel, melyet GEGENBAUER ! értelmében csakis kulcscsontnak (elavicula) lehet 
tekinteni. E sajátságról Peregs k Dokra, a Sphenophryne nem megteremtői 
és jellegeinek megállapítói ? nem emlékszenek meg s G. A. BovuULENGER sem 
szól róla, sem a genus újabb feldolgozásában,? sem a f. évi január havában 
leírt új faj (Sph. anthonyi) ismertetésében ! s így — ha új fajunk csakugyan 
ebbe a nembe tartozik — föl kell tennem, hogy a kiemelt ismertető jegyet 
eddig senki sem vette észre, a min különben nem csudálkozom, mert a 
kulcscsont csak gondosan kikészített mikroskópi preparatumon ötlik fel. 
A szegycsonti készülék egyéb sajátosságai megegyeznek PETERS £ DoRn s 
BovLENGER leirásaival, nevezetesen a procoracoideum vékony s gyenge, 
a coracoideum kissé kiszélesedett, az omosternum hiányzik s a sternum 
az episternummal egybeforrt porczos lemezt képez (X. tábla, 6. ábra); 
a nem többi jellege, nevezetesen: a vízszintes szembogár, az innyfogak 
hiánya, a tisztán kitűnő dobhártya, a szabad kéz- és lábujjak, melyek hegye 
határozott korongokká szélesedett, a lábközépcsontok egybeforradása s a 
keresztcsigolyák harántnyujtványainak kiszélesedése is ráillik állatainkra, 
azzal az egy eltéréssel, hogy a nyelv nem szívalakú, a mi különben nem 
generikus tulajdonság, mert a BoOULENGER leirta új faj nyelve is tojásdad, 
épszélű. 
A Sphenophryne birói ismertető jegyei a következők : 
Termetében béka- (Rana) szerű. Feje nagy, felül domboru, hátul szé- 
les ; törzse rövid ; végtagjai elég zömökek. 
Arczorra rövid, körülbelül a szem vízszintes átmérőjével egyforma 
hosszaságu; felül domboru, a külső orrlyukak előtt rövid csúcsba 
futó, közöttük behorpadt ; oldalai meredeken lecsapók, az arcz éle (canthus 
rostralis) legömbölyített. Az arczél irányában fekvő kerekded orrlyukak 
kétszer oly távol állnak a szemzugtól, mint az orr csúcsától; egymásközti 
távolságuk körülbelül egyenlő az orrlyuk s a szemzug közt levő távol- 
sággal. A szemek nagyok, kiszökellők; a szem bogara vízszintesen elipti- 
kus. A szemhéjak közötti távolság csaknem kétszerese egy szemhéj széles- 
: Grundriss d. vergl. Anatomie, Leipzig 1874, p. 491—493, fig. 232, A. 
? Ann. Mus. di Genova, XIII, 1878, p. 430. 
5 Catal. Batr. Sal. 1882, p. 157. 
1 Annals and Magazine of Natural History, ser. 6. vol. XIX, January 1897, 
p.:. 10. tab.: EI, fg. 1. 
