403 
nem nyúlik hátrább. Az ujjak végkorongjai a dobhártya átmérőjénél vala- 
mivel kisebbek (3:75 mm.: 4 mm.). Bőre felül teljesen síma, a mellen, 
hason s a czombok alsó és hátsó színén durván szemölcsös. Felül zöld ; 
az alsó állkapocs szélén futó s a szájzugon túl a dobhártya alá s mögé 
folytatódó, alul s felül sötét szegélyű csik a nagyobbik példányon nagyon 
élesen szembeötlő, a fiatalon kevéssé határozott. 
A szóban levő faj eddig csak Észak-Ausztráliából volt ismeretes. 
5. Hyla congenita, Prrs £ DoRk. 
Hyla (KLitoria) congenita, PETERS § DoRIA, Ann. Mus. Genova, XIII. p. 427. 
tab. VI, fig. 4 k 5. (1878); BouLENGER, Catal. Batr. Sal. p. 406. London (1882) ; 
BOETTGER, in SEMON Zool. Forschungsr. V, p. 111. Jena (1894). 
Egy 19 mm. hosszu példány Friedrich- Wilhelmshafen környékéről. 
A dobhártya kicsiny, a szem vízszintes átmérőjének felehosszánál 
kisebb. Kiemelendőnek tartom, hogy a szem hátsó zugától éles mirigyredő 
terjed a mellső végtag töve felé, itt szögletben megtörve lehúzódik a mellre 
és ujolag éles szögletet képezve, a hónalj felé vonul. A kézújjak közt hatá- 
rozott úszóhártya van. Színezete felül szennyes barna, apró fekete foltokkal 
és fehér pontokkal; a hát középvonala mentén s a törzs oldalán világos 
csik húzódik. 
6. Hyla thesaurensis, Pres. (X. táb. 7. ábra). 
Hyla thesaurensis, PETERS, Monatsber. Akad. Berlin 1877, p. 421. Berlin (1878) ; 
BOULENGER, Catal. Batr. Sal. p. 409. London (1882), és Transact. Zool. Soc. of Lon- 
don, 1890. XII. p. 60, tab. XI. fig. 4. 
Egy 17 mm. hosszu példány Friedrich- Wilhelmshafen környékéről. 
PErExs leirásától abban különbözik, hogy az arczorr valamivel hosz- 
szabb a szem vízszintes átmérőjénél s a kézújjak nem teljesen szabadok, 
a mennyiben a 2. és 3. s a 3. és 4. kézújj tövét noha kicsiny, de határozott 
úszóhártya köti össze. 
Színezete a PErERs leirta Salamon-szigetbeli példányokétól több te- 
kintetben eltérő. Felül sötét vörösbarna, a végtagokon világosabb, a fej 
hátulján s a felső szemhéjakon csaknem fekete. Az arczorr csúcsán kis fehér 
csikocska fekszik, mely az orrlyukak közt villásan megoszlik s egy-egy ága 
az orrlyuk fölött az arczélen s a felső szemhéj külső szélén teljes folyto- 
nosságban végighúzódva, a dobhártya fölött folytatódik s a törzs oldalán 
egészen a lágyékig nyúlik. A felső szemhéjak mellső része között egy el- 
szigetelten álló fehér harántpánt tünik ki; mögötte a tarkótól az ülepig 
terjedő fehér sáv szeli át a hát közepét s e medián sáv és a törzsoldal fehér 
sávja közt a sötét hátmezőn ismét egy többé-kevésbbé szabályos fehér folt- 
sor fut le. Az arczoldal alsó fele s a felső állkapocs szem alatti része is 
fehér foltot visel. A végtagok egész terjedelmükben fehérrel pettyezettek, 
