404. 
Az újjak hegye s az úszóhártya szennyes sárga, finom sötét pontozással. 
A test alsó oldala, különösen a ezombokon, élénk vörhenyessárga; a vég- 
tagok distál részein finom szürkés pontozással. (L. X. tábla 7. ábra). 
7. Hylella boulengeri, n. sp. (X. táb. 8. ábra). 
Egy 115 mm. hosszú példány Friedrich- Wilhelmshafen környékéről. 
A kezeim közt levő példány még nagyon fiatal s a leirásra nem egé- 
szen alkalmas; mindazonáltal tekintve, hogy BrRó LaAJos e környéket már 
végkép elhagyta s megfelelőbb anyagra egyáltalában nincs kilátás, köteles- 
ségemnek tartottam a fajt a tudományba bevezetni, melyet őszinte hálám 
jeléül a hírneves herpetologus, G. A. BovuLENGER tiszteletére neveztem el, ki 
tanulmányaimat évek hosszú során a legszívesebb támogatásban részesítette. 
A faj jellegei a következők : 
Arczorra rövid, körülbelül szemhosszaságu, elül tompán lenyesett; 
az arczél legömbölyített. Dobhártyája kitünő, a szemátmérő felehosszát 
nem éri el. A szemkéjközötti távolság csaknem kétszerese egy szemhéj 
szélességének. A kézujjak tövét csaknem fél úszóhártya köti össze, a láb- 
ujjak közt levő teljesebb. Az ujjak végső perczei kicsiny korongokká szé- 
lesedettek. Az első kézujj rövidebb a másodiknál. Sarokgumók nem látha- 
tók. Az előre hajlított hátsó végtag bokaizülete a szemig ér. Bőre felül 
síma, a hason s a czombok alsó színén szemerkés. 
Nyelve kicsiny, kerekded. Innyfogakat nem vagyok képes megkülön- 
böztetni. 
Színezete felül vörhenyesbe hajló feketebarna, az orrlyukak közt két 
kerekded fehér folttal, mögöttük az arczorr tetején, a szemek mellső zuga 
irányában csipkésszélű, fehér harántpánttal ; a fejtetőn három fehér petty 
válik ki, a felső szemhéjak hátsó végéből hátrafelé mintegy a törzs köze- 
péig hosszukás fehér folt terjed, e mögött egy kerekdedebb, szélesebb s a 
hát végén még egy kisebb fehér folt fekszik. Az arcz éle feketebarna, a felső 
állkapocs szennyes fehér. A végtagok felül szennyes hússzínűek, sötétbarna 
pontozással szabálytalanul besötétítettek. A test alsó oldalasárgás-rózsaszínű. 
REPTILIA. 
Sguamata. 
Lacertilia. 
Fam. GECKONID 4. 
3. Gymnodactylus pelagicus, GIR. 
Heteronota pelagica, GIRARD, Proc. Acad. Philad., p. 197. (1857). 
Gymmodactylus multicarinatus, GÜNTHER, Ann. § Mag. Nat. Hist., 4. ser. X, 
p. 421. London (1879). 
