407 
Scincus viridipunctatus, LESSON, 1. c., p. 44, tab. 4, fig. 1. 
Lygosoma smaragdinum, BOULENGER, Catal. Liz. III, p. 250. London (1887); 
BOETTGER, Ber. Offenb. Ver., p. 149. (1892). 
Egy gyönyörű példány Berlinhafen környékéről, a Seleo szigetről. 
Biró a következő megjegyzésekkel kíséri: cElterjedt, gyakori faj, csak na- 
gyon nehéz elfogni. Láttam Friedrich- Wilhelmshafennél és Berlinhafennél 
úgy a szigeteken, mint a szárazföldön. A benszülöttek az 5—6 hegyű, 
halászó nyíilvesszővel lövik és tüzön megsütve (a mi fogalmaink szerint az 
így sült pecsenye félig is alig sült meg), megeszik úgy Berlinhafennél, mint 
Friedrich- Wilhelmshafennél . 
Megemlítendő, hogy a nagy orrnyeregpaizs (sc. frontonasale) nem 
találkozik a homlokpaizszsal (sc. frontale) s a törzs közepe körül 23 (! 
pikkelysor számlálható. 
A fej, törzs és fark felül borsózöld, a végtagok barnák, fekete s fehér 
foltokkal behintettek ; a test alsó oldala halavány sárgászöld. 
13. Lygosoma cyanurum, Less. 
Scincus cyanurus, LESSON, Voyage Coguille, Zool. II, p. 49, tab. 4, fig. 2. 
Paris (1830). 
Lygosoma cyanurum, BOULENGER, Catal. Liz. III, p. 290. London (1887). 
Egy felnőtt és két fiatal példány Seleo szigetéről s egy fiatal Berlin- 
hafen környékéről. 
Morphologiai tekintetben typikus. 
Színezete tekintetében ki kell emelnem, hogy a fiatalok felül s oldalt 
a fejen, törzsön s a végtagokon a szivárvány minden színében játszó, ra- 
gyogó, mély feketék ; a hát közepét az orrcsúcspaizs hátsó szélén eredő s a 
fark elejéig terjedő ragyogó aranysárga csik szeli át; egy-egy hasonló csik 
ered az orrlyukak mögött s az arczél és a szemöldökpaizsok mentén, majd 
a nyak és hát oldalán végigterjedve, a fark első felében a túloldalival egye- 
sül; ugyanolyan csik húzódik a fülnyilástól a lágyékig s még egy 
kevésbbé éles a mellső és hátsó végtagok töve közt. A fark összefolyt csikjai 
fehéres ibolyaszínűek, minek következtében — mint LEssox rajzán is lát- 
ható — az egész fark ibolyaszínű, mindazonáltal meg kell jegyeznem, hogy 
véleményem szerint az élő állat farka aranysárga lehet s csak borszeszben 
változik ibolyás színűre, mert a kezeimbe került példányokon tisztán meg- 
figyelhettem, hogy a borszesz hatása alatt az aranysárga csíkok megkékü- 
lése mindinkább elharapódzik s a hátoldal két hónap előtt még tiszta 
aranysárga csikjai ma már csak a fejen őrizték meg eredeti színüket. A vég- 
tagok s ujjperczek felül fekete alapon aranysárgával pettyezettek, a ezomb 
felső oldalán egy ugyanolyan színű hosszanti csík ötlik fel. A test alsó 
színe ragyogó gyöngyfehér. 
A felnőtt példány mustrázata teljesen megfelel a fiatalokénak, de 
274 
