478 
azzal egyenlő hosszúak. A tapogatók minden íze mindenütt hosszú, bunkós 
szörökke! fedettek. 
Testhossza 1"8—2 mm. íj 
A rendelkezésemre állott és borszeszben konzervált példányok közül 
40 Friedrich- Wilhelmshafen-ból, 7 pedig Lemien-ből (Berlinhafen) való 
a melyek az európaiaktól csak igen alárendelt bélyegekben térnek el. 
Fam. PSEUDOBISIID 4. 
4. Ideobisium bipectinatum n. sp. 
(AD: XTÁAS TESTS) 
Corpore oblongo-ovato, subeylindrico, polito, subnitido, ubigue setis simpli- 
cibus vestito ; cephalothorace longiore guam lato, antice obligue truncato, in 
medio processu parvo dentiformi, brunneco-flavo ; abdomine flavescenti, cingulis 
integris, saturate coloratis ; pedibus dilute flavescentibus ; mamdibularum galea 
setiformi, simplici (Tab. XI. fig. 14), digito intern )-externogue lamina pectinata 
longitudinali armato (Tab. XI. fig. 14), trunco appendicibus sensitiívis setifor- 
mibus, subclavatis, setosis (Tab. XI. fig. 7); palpis rufescentibus, articulis tribus 
distalibus saturate coloratis, articulo secundo cyathiformi, tertio fere ubigue 
aeguilato, guarto intus distincte tuberculato ; trunco chelae subguadrato, basi 
latiore ; digitis trunco fere aeguilongis, crassis ; articulis palporum omnibus politis, 
subnitidis, setis simplicibus vestitis (Tab. XI. fig. 15). 
Longit. corp. 178 mm. 
Exemplaria duo apud Friedrich- Wilhelmshafen collecta et in spiritu 
vini rectificati conservata sunt. 
Species hec nova [deoblothro simili Bauz. similis; sed cum forma 
structurague articulorum palpalium et digitis interni mandibularum 
cephalothoracisgue bene distincta. 
Teste megnyúlt tojásforma, kissé hengeres, sima, gyöngén fénylő, 
mindenütt sima szőrökkel fedett ; fejtora hosszabb, mint széles, elől egye- 
nesre metszett, közepén kis fogszerű nyujtványnyal, barnássárga ; potroha, 
sárgás, hátgyűrűi osztatlanok, sötétebb színűek; lábai világossárgák; a 
csáprágók galeája sörteforma, egyszerű (XI. táb. 14. ábra), belső és külső 
águk hosszú fogazott lemezzel fegyverzett, a törzs érző függelékei sörtefor- 
mák, bunkósodottak, finoman sörtézettek (XI. táb. 14. ábra) ; tapogatói vör- 
henyesek, három utolsó ízük sötétebb színű, második ízük kehelyforma, 
harmadik ízük csaknem mindenütt egyenlő vastag, negyedik ízük belül 
feltünően dudorodott; az ollók törzse négyszögforma, alapján szélesebb, 
az ollószárak majdnem oly hosszúak, mint a törzs, vastagok, valamennyi 
tapogató íz sima, meglehetősen fénylő és egyszerű sörtékkel fedett (XI. táb. 
15. ábra). 
