186 
Kezdem a leírást az utolsó teljesen ép molarokkal. Alakjuk kissé fer- 
dén háromszögű, mivel a mellső harántnyereg valamivel rövidebb, mint a 
hátsó. A fog külső sarkán mutatkozó sekély redőteknő a háromszög csúcsát 
letompítja. Ebben a tekintetben tehát a Rhinoceridae utolsó molárjainak 
typusos alakját mutatják. De többé-kevésbbé eltérő sajátságok rajtok a kö- 
vetkezők : A mellső harántnyereg jóval, csaknem kétszer szélesebb a hátsó- 
nál, a mit különösen a leginkább lekoptatott 3. sz. fogon lehet jól látni. 
A hátsó harántnyereg külfelülete mindvégig sík és hátrafelé sem görbülést, 
sem kiugró léczet, mint a Hyracodon és Hyrachius genusok fajai, nem 
mutat. 
A korona tövén a harántnyergek külső oldalait feltünően erős, kissé 
érdes vagy szemercsés zománczgallér kiséri, mely a fog sarkán és a haránt- 
nyergektől képezett mély völgy nyilásán is átvonul ugyan, de itten mé- 
lyebbre sülyed és ellaposodik, úgy, hogy csupán a zománcz ránczosodása 
árulja el. A völgynyilásban apró csücskök is jelzik átvonulását. A fog bátsó 
részén a zománczgallér leginkább felduzzad, és akkora éles csücsköt képez, 
minőt semmi más ARhinoceridae családbeli alak fogainál nem lehet ész- 
lelni. A Hyracodon nebrascensisnek a Nemzeti Múzeumban levő példányán 
világosan látható, hogy ez a zománczgallér egyáltalában nem olyan kifeje- 
zett és erős, mint erdélyi alakunknál; átmegy ugyan a fog sarkán is, de 
ottan, különösen mellfelé, meglehetősen alacsony és elmosódó; átmegy 
továbbá a harántnyergek által képezett völgy nyilásán is s annak fenekén 
apró dúdorokkal van jelezve. 
Éles különbség mutatkozik azonban a fog hátsó zománczgallérján. 
A Hyrac. nebrascensisnél az itten fölemelkedő zománczgallér átmegy és 
összefoly a hátsó harántnyeregből kiugró sarkantyúszerű lemezkével vagy 
léczezel, mely a megelőző molarok hátfal nyujtványának megfelel. Az er- 
délyi alaknál a zománczgallér kiemelkedő része csupán szemércses, éles 
bütyköt alkot, mely fölfelé lemezbe vagy léczbe nem folytatódik. Ez tehát 
a legfőbb különbség a két alaknak n3-jainál; de ez az éles különbség a 
Hyrachiushoz és a Hyracodontinae többi nemeihez mérve is megtartja 
kiváló értékét. 
A töredezett my és ma molarokon ki lehet venni, hogy a korona hát- 
falából kissé ferden benyúló két harántnyereg közül a mellsők újra széle- 
sebbek a hátsóknál, hogy a közöttük fekvő mély völgynek feneke mellfelé 
lassanként kiemelkedik s az erősen kopott m-nél a vólgy már meglehetősen 
sekély. A korona hátfalának hátrafelé való folytatása és a hátsó haránt- 
nyereg által képezett öböl igen mély és alja az alapi zománczgallérnak erős 
és szemercsés gerinczével van beszegve. 
A Hyrac. nebrascensis megfelelő  molarjaihoz hasonlítván az 
erdélyi fogakat, azt látjuk, hogy utóbbiak alapi zománczgallérjának erő- 
sebb kifejlődésén kívül a főkülönbség abban mutatkozik, hogy a Hyrac. 
