490 
hogy a Hyrachius genus biztos nyomai Francziaország közép-eocsen rétegei- 
ből ismeretesek már, inkább az ifjabb alakhoz, az északamerikai alsó- 
miocenben, illetőleg felső-oligocseanben előforduló [Hyracodon genushoz 
közelít, melynek Hurópában még egy faja sem ismeretes. 
Az eddigi gyér és kevésbbé tökéletes adatok mellett azonban korai 
volna még a két távoli világrész közép-eocen emlősfaunáinak egymáshoz 
való viszonyát illetőleg hosszas elmélkedésekbe bocsátkozni és messzebb- 
menő következtetéseket levonni. Előbb be kell várnunk, hogy a véletlen 
szerencse vagy tervszerű kutatások úgy erdélyrészi fontos lelőhelyünkön,! 
mint Hurópa egyéb közép-eocsen lelőhelyein, gazdagabb és tökéletesebb 
emlősmaradványokat hozzanak napfényre. Mivel addig is minden idevágó 
újabbi adatnak közzététele a kérdésre vonatkozó ismereteinket egy lépéssel 
előbbre viheti : azért igyekeztem a már régebb idő óta az Erdélyi Múzeum- 
ban meghatározatlanul heverő andrásházai második ősemlősleletet kellő 
módon a tudományba bevezetni. 
x 
Im Jahre 1871 wurden von ALEx. v. PÁvavx? aus den Hocán-Schichten 
bei Prád. Andrásháza (westl. von Klausenburg), welche er Röthsandstein 
nannte, und in das Untereocán verlegte, die Reste des Unterkiefers eines 
interessanten grossen Süugers bekannt gemacbt, welchen er für eine 
Palgotherium-Art hielt. 
Im Jahre 1875 unterwarf Jon. BozrckH, in Gesellschaft mit JAK. 
Maryasovszky, diese interessanten BReste einer eingehenden  Unter- 
suchung,? und gelangte zu dem Resultate, dass dieses Ursáugethier ein 
neues Geschlecht der Palaeotheridae-Gruppe reprásentire, welches sie 
Brachydiastherium, die Art aber franssylvanicum benannten. Das genaue 
Alter der einschliessenden Schichten betrefífend standen damals keine 
neuere Daten zu Verfügung. 
Im Sommer 1875 habe ich selbst im Auftrage des siebenbürgischen 
Museums an der betreffenden Fundstelle Untersuchungen angestellt,! die 
aber Süugethierreste betreffend keinen besonderen Erfolg hatten; als 
Lagerstátte der Knochen habe ich jedoch bunte Thonschichten nachge- 
wiesen und deren untereocánes Alter unter Fragezeichen gestellt. 
1 Az elmult nyáron e nevezetes lelőhelyen újra beható kutatást végeztem, 
de — sajnos — ősemlős csontoknak a nyomaira sem akadtam már. A csontréteg 
nagy részben víz alatt áll most, vagy a leomlott törmelékkel el van földve. 
? Palzotherium (Földtani Közlöny I. B. 1871. p. 1483.) 
3 Brachydiastematherium transsylvanicum BorckH et MArYy., ein neues Pachy- 
derma-Genus aus den BHocön-Schichten Siebenbürgens. Mit 2 lith. Tafeln. (Jahrb. 
d. Kgl. ung. geol. Anstalt, IV. B., 2 Heft. Budapest, 1875.) 
1 Ergebnisse der geologiscehen Nachforschung an der Fundstelle des Brachy- 
diastematheriums. (Földtani Közlöny 1875. V. B. p. 273.) 
