1839.] 
Evebøfundet. 
31 
men  over  det  hele,  for  at  bevare  den  dødes  minde  for  den  sene 
efterverden.  Men  aarhundreder  er  gaaet.  Haugen  har  ligget  der 
den  hele  tid,  men  høvdingens  navn  og  hans  bedrifter  er  hjælpe- 
løst  sunket  i  forglemmelsens  nat.  —  Nu  kan  vi  blot  sige,  at  han 
har  været  en  stormand  for  sin  tid  i  Nordfjord. 
Grravfundets  og  fornsagernes  lighed  med  en  vel  kjendt  gruppe 
af  norske  fund  tillader  os  at  henføre  det  til  samme  tid  som  disse. 
Det  tilhører  altsaa  den  senere  del  af  den  ældre  jernalder,  „mel- 
lemjernaldren",  tiden  mellem  det  5te  og  8de  aarhundrede.  Snarest 
maa  det  vel  sættes  til  slutningen  af  det  6te  eller  begyndelsen  af 
7de  aarhundrede. 
I  løbet  af  vinteren  1890  blev  den  smukke  haug  af  eieren 
planeret,  hvorved  man  traf  paa  et  par  mindre  begravelser  i  den  i 
haugens  midte  liggende  r  øs. 
Under  enden  af  en  af  dækhellerne  til  den  store  kiste  fandtes 
saaledes  en  liden  samling  brændte  ben,  tæt  indtil  kammerets 
sydlige  langside. 
En  lignende  samling  brændte  ben  laa  i  rosens  udkant 
mod  vest. 
Omtrent  60  cm.  fra  gravkammerets  sydøstre  ende  og  noget 
høiere  end  dets  øvre  kant  fandtes  indsat  i  røsen  et  ler  kar,  fyldt 
med  brændte  ben.  Det  er  urtepotteformet,  at  meget  lys  farve 
(svagt  brændt)  og  ornamenteret  rundtom  med  stregesirater,  der 
synes  at  skulle  efterligne  kurvenetning.  Siderne  er  svagt  buede 
og  karets  høide  10,9  cm,  Blandt  de  brændte  ben  fandtes  et  par 
smaa  stykker  af  en  ornamenteret  b  eng  j  enst  and,  sandsynligvis 
en  kam. 
De  to  førstnævnte  fund  er  ikke  indkommen  til  museet  og 
man  kan  altsaa  ikke  nu  søge  at  bestemme,  om  de  brændte  ben 
er  af  et  menneske,  hvilket  dog  er  sandsynligt.  Det  tredie  fund 
er  derimod  sikkert  et  gravfund  og  maa  være  omtrent  samtidigt 
med  den  store  begravelse.  I  hvad  forhold  disse  mindre  grave 
staar  til  den  store  centralbegravelse,  er  derimod  vanskeligt  at 
bestemme.  Sandsynlige  hypoteser  kan  jo  fremsættes,  men  uden 
beviser  er  de  ikke  meget  værd. 
Fundet  har  i  museets  hovedkatalog  no.  4631. 
