28 
Gabriel  Gustaf  son. 
[No.  1. 
linjer).  Dette  synes  at  vise,  at  apparatet  ogsaa  har  været  be- 
regnet paa  at  lægges  sammen  paa  samme  maade  som  den  omtalte 
kopi.  —  Men  naar  det  hele  lod  sig  saaledes  lægge  sammen,  laa  det 
nær  at  tænke  sig  det  udskaaret  af  ét  stykke.  Dette  var  og- 
saa sandsynligt  af  den  grund,  at  nu  intet  spor  af  sammenføining 
lader  sig  opdage  paa  de  bevarede  stykker.  Hvis  apparatet  skal 
sammensættes  af  forskjellige  stykker,  maa  to  hverandre  mod- 
satte  arme  være  sammenføiede  af  flere  dele.  Nu  findes  imidler- 
tid to  hosliggende  stykker  i  behold  i  hele  sin  længde,  og  paa 
ingen  af  disse  kan  man  se  spor  af  sammenføining.  —  Endvidere, 
hvis  gjenstanden  simpelthen  var  sammennittet  eller  sammenlimet 
af  flere  stykker,  saa  maatte  hensigten  med  det  hele  være  at  frem- 
stille just  nogen  af  de  figurer,  som  af  den  kan  dannes.  Men  saa- 
vidt  vort  rigtignok  meget  mangelfulde  kjendskab  til  perioden 
rækker,  formaar  jeg  ikke  at  indse,  hvad  magt  der  skulde  ligge 
derpaa,  at  danne  just  disse  figurer. 
Skjønt  mulighedeii  af  at  udskjære  det  hele  af  ét  stykke  ved 
første  øiekast  synes  lidet  rimelig,  viste  dette  sig  dog  ved  nærmere 
under søgelse  at  kunne  gjøres,  og  jeg  har  siden  praktisk  vist  mulig- 
hedeii deraf,  ved  i  et  let  bearbeideligt  stof  at  forfærdige  en  kopi 
af  ét  stykke.  —  Uden  derfor  med  sikkerhed  at  kunne  paastaa, 
at  denne  forklaring  er  den  rette,  tror  jeg  dog,  der  er  stor  sand- 
synlighed  for:  at  den  merkelige  gjenstand  virkelig  oprindelig  har 
seet  ud,  som  den  fremstilles  i  fig.  8,  at  den  er  bleven  udskaaret 
af  ét  stykke,  og  at  dens  betydning  ligger  netop  deri. 
Dette  kunststykke  har  ikke  kunnet  gjøres  uden  sindrig  op- 
flndsomhed  og  let  og  behændig  færdighed.  Den  afdøde  kriger 
har  været  en  i  haandsløid  øvet  mand,  eller  har  havt  en  saadan 
blandt  sine  omgivelser,  og  et  af  hans  kunststykker  har  faaet 
følge  ham  i  graven.  —  Hvis  nu  denne  forklaring  er  den  rette, 
saa  er  den  ikke  uden  interesse.  Vi  ved,  at  endnu  den  dag  idag  er 
det  hos  almuen  overalt  i  de  skandinaviske  lande  en  høit  skattet 
„ sport",  at  kunne  udskjære  af  ét  træstykke  ting,  som  ved  første 
øiesyn  ser  umulige  ud,  f.  eks.  løse  kugler  indi  et  udskaaret  træ- 
skaft,  to  skeer  forbundne  ved  en  lang  kjæde  m.  m.  Flere  smukke 
eksemplarer  af  den  slags  findes  i  Bergens  museum  saavel  som  i 
de  fleste  samlinger  af  nordiske  almuegjenstande.  Men  en  saadan 
parring  af  kløgt  og  kunstfærdighed  har  man  altsaa  sat  pris  paa 
i  tider,  der  ligger  forud  for  dem,  fra  hvilke  vi  har  noget  egent- 
ligt  kjendskab  til  de  skandinaviske  folks  naturel. 
Endvidere  er  det  merkeligt,  at  et  saadant  snurrepiberi  er 
