1889.] 
Evebøfundet. 
27 
stændighed,  at  skjønt  alle  flader  paa  gjenstanden  er  ornamentere  de, 
forekommer  der  dog  ikke  deriblandt  noget  tegn,  som  kan  ant  ages 
at  være  af  symbolsk  eller  religiøs  betydning.1)  Et  af  periodens 
hellige  tegn  er  det  bekj endte  hagekors ;  men  det  er  ikke  lykkedes 
mig  at  faa  et  saadant  frem  af  de  mange  stillinger,  der  kan  ind- 
tages  af  træstykkeme,  og  jeg  tror  ikke,  det  er  muligt. 
Hr.  Sverdrup  har  benævnt  stykket  en  „tankering"  og  altsaa 
sammenlignet  det  med  de  kunstige  spil,  hvor  det  gjælder  at  kunne 
løstage  og  atter  sammensætte  forskjellige  sindrig  i  hverandre 
indsatte  stykker,  hvilket  den  dag  i  dag  er  et  yndet  tankespil, 
men  som  formodentlig  har  gamle  aner.  —  Det  lader  sig  dog  ikke 
gjøre  at  løstage  de  i  hverandre  indsatte  stykker,  hvis  det  hele 
har  havt  den  form,  som  jeg  anser  sandsynlig,  og  som  er  angivet 
i  figur  8. 
Jeg  har  ved  mine  forsøg  paa  at  forklare  denne  gaade  ført 
følgende  ræsonnement.  Gjenstanden  bestaar  nu  af  tre  i  hver- 
andre indsatte  trearmede  stykker,  hvoraf  kun  det  ene  er  komplet; 
paa  de  andre  to  mangler  den  ene  ende.  Heldigvis  er  dog  et  lidet 
fragment  af  det  ene  endestykke  bevaret,  der  viser,  at  ogsaa  disse 
to  —  eller  ialfald  det  ene  af  dem  —  har  været  afsluttet  paa 
samme  maade  som  det  helt  bevarede  stykke.  —  Den  indbyrdes 
stilling  af  gjenstandens  dele,  da  den  fandtes  i  graven  (se  flg.  7), 
bringer  en  let  til  at  tænke  sig  det  hele  afsluttet  af  et  fjerde 
stykke  af  samme  slags  som  de  andre.  Jeg  lod  da  gjøre  en  kopi 
i  træ  af  „tankeringen"  under  disse  forudsætninger  (afbildet  fig.  8), 
hvorved  det  viste  sig,  at  det  hele  kunde  lægges  sammen  og  saa- 
ledes  dannede  en  firkantet  stok.  —  Naar  jeg  nu  tog  bort  den  ene 
arm,  saa  at  „ ringen"  kun  bestod  af  tre  —  saaledes  som  nu  er 
tilfældet  med  originalen  —  blev  det  firkantede  træstykke  mangel- 
fulclt;  de  tre  arme  kan  nemlig  ikke  lægges  sammen,  uden  at  et 
mellemrum  opstaar.  Min  antagelse,  at  der  oprindelig  har  været 
en  fjerde  arm,  blev  altsaa  herved  styrket.  En  ydeiiigere  be- 
kræftelse  giver  ornamenterne.  Af  de  flader,  der  paa  den  sammen- 
lagte „stok"  skulde  vende  udad,  er  ved  originalen  kun  tre  beva- 
rede; men  mens  de  andre  bevarede  flader  har  simple  retlinjede 
ornamenter,  er  netop  disse  tre  finere  forsirede  (en  dyrefigur  [?], 
en  baandsly ngning  og  et  nu  beskadiget  ornament  med  krumme 
l)  Muligens  kunde  man  som  saadanne  betragte  de  kors,  som  sees  paa 
de  fleste  endeplader  (jfr.  fig.  9);  de  forefalder  dog  at  være  simple  orna- 
menter uden  videre  betydning. 
