1889.] 
Evebøfundet. 
25 
tyder,  at  de  sjelden  blev  nedlagte  i  gravene.  Men  de  har  sjelden 
kunnet  modstaa  ødelæggelse  i  jorden.  I  vand  holder  de  sig,  som 
bekjendt,  bedre;  det  er  ogsaa  til  de  danske  mosefund  man  maa 
vende  sig  for  at  faa  nogen  rede  paa  den  ældre  jernalders  forn- 
sager  af  dette  materiale.  Det  ser  imidlertid  ud  til,  at  man  af 
det  norske  vestlands  store  gravkister  fra  mellemjernalderen  kan 
vente  sig  oplysende  og  kompletterende  fund.  Den  omhyggelige 
næverdækning  har  vist  sig  at  kunne  beskytte  endog  saa  ømtaaligt 
materiel  som  træ  og  tøi.  —  Men  høist  faa  af  de  allerede  frem- 
komne rige  fund  er  optaget  af  gravkisten  paa  en  tilfredsstillende 
maade,  og  en  hel  del  vigtige  ting  er  bleven  ødelagte  ved  skjødes- 
løshed.  Men  forhaabentlig  vil  nu  almuen  efterhaanden  indse  nød- 
vendigheden af  at  tilkalde  en  sagkyndig,  naar  saadanne  fund 
gjøres. 
Sylskaftet  (pl.  3  fig.  3)  er  merkværdig  vel  bevaret,  skjønt 
selve  jerninstrumentet  er  ødelagt.  Profilering  og  ornamentering 
minder  meget  om  pilekoggeret  fra  Ny  dam  (Nyd.  XIII  63).  Flere 
syle  med  træskaft  tindes  ogsaa  i  mosefundene,  om  end  —  saavidt 
det  fremgaar  af  de  af  bildede  eksemplarer  —  intet,  der  helt  mod- 
s  var  er  dette.  Ogsaa  i  norske  fund  har  man  nogle  gange  truffet 
syle  i  stort  gravkammer  ved  mandligt  skeiet.  De  har  sandsynlig- 
vis  hængt  i  beltet,  ligesom  ogsaa  et  andet  redskab,  der  synes 
lidt  eiendommeligt  som  mandsudstyr,  nemlig  saksen.  Den  er  dog 
ganske  almindelig  i  denne  periodes  mandsgrave.  Af  23  gravfund 
i  B.  M.  med  man  ds -gravgods  har  9  (39  °/o)  indeholdt  sakse;  af 
14  kvin  de  grave  blot  3  (22  %).  Paa  ingen  af  kvindesaksene  har 
man  iagttaget  spor  af  træfoderal,  hvilket  derimod  er  fundet  paa 
4  af  de  sakse,  der  er  optagne  af  mandsgrave.  De  før  fra  Norge 
kj  endte  eksemplarer  har  dog  blot  havt  ubetydelige  rester  af  træ- 
foderalet,  og  det  er  først  dette  eksemplar,  som  har  vist  os  dets 
form.  —  Ogsaa  i  tyske  fund  fra  omtrent  samme  tid  er  sakse  al- 
mindelige  i  mandsgrave.  Lindenschmit,  som  paapeger  dette,  anser 
dem  —  ligesom  pincetterne  og  kammene  —  for  at  have  været 
toiletredskaber.1)  Hvorvidt  samme  forklaring  kan  antages  for 
de  norske  fund  af  sakse,  derom  er  det  vel  endnu  for  tidlig  at 
udtale  sig  bestemt.     Dog  maa  erindres,  at  ogsaa  kamme  fore- 
l)  Lindenschmit,  anf.  arb.  I  sid.  320.    „Wie  der  Kamm  zur  Pflege 
des  Haupthaares  und  des  Bartes  diente,  so  auch  die  Scheere.  Selbst 
in  Gråbern  vollståndig  bewaffheter  Manner  liegt  sie  bei  dem  Kamme,  so 
dass  ihre  Bestimmung  zur  Ordnung  und  Beschrånkung  des  Haarwuchses 
unverkennbar  ist." 
