24 
Gabriel  Grustafson. 
LNo.  1. 
mest  konstante  og  karakteristiske  gjenstande  i  kvindegrave  fra 
denne  tid  i  det  vestlige  Norge  —  ligesom  paa  saa  mange  andre 
steder  —  er  haandsneldehjul  (ofte  to  stykker),  og  deraf,  at  væv- 
skeer  ligeledes  undertiden  er  nedlagte  som  udstyr  i  kvinders  grave. 
Hvad  sverdet  var  for  den  rige  og  mægtige  mand  paa  den 
tid,  kans  pryd  og  hans  stolthed,  verktøiet  for  hans  bedrifter,  det 
var  for  kvinden  hendes  spinde-  og  væveredskaber.  Færdighed  i 
vævningskunsten  har,  saa  langt  mindet  eller  forskningen  gaar  til- 
bage,  været  berømmelig  for  kvindeme  af  den  germaniske  stamme. 
—  Ifølge  en  gammel  optegnelse  blev  en  sneide  af  sølv  ophængt 
ved  den  grav,  hvori  Luitgard,  keiser  Otto  I's  datter,  blev  nedlagt, 
og  et  andet  oldskrift  fortæller,  at  Theodorik  til  kampen  mod 
Odovakar  iførte  sig  den  pragtklædning,  som  hans  egen  moder 
og  søster  havde  forfærdiget !)  —  Her  i  Norden  mangler  det  jo 
heller  ikke  eksempler  fra  gammel  tid  paa,  hvor  høit  færdighed  i 
vævning  skattedes. 
Indtil  videre  tror  jeg  altsaa,  at  man  kan  vove  at  betragte  de 
pragtfulde  og  knnstfærdige  tøier  i  vore  fund  som  indenlandsk 
arbeide.  De  her  omtalte  dyrefigurer  synes  heller  ikke  at  tale 
imod  en  saadan  opfatning. 
Evebøfundet  indeholder  flere  sager  af  træ,  hele  eller  frag- 
menter, end  noget  andet  fund  fra  den  ældre  jernalder  i  Bergens 
museum. 
Sverdhaandtaget  (fig.  4)  er  vistnok  adskillig  beskadiget, 
men  dog  tilstrækkelig  vel  bevaret  til  at  give  en  fuldstændig  fore- 
stilling om  dets  oprindelige  udseende.  De  tre  ophøiede  baand 
om  kavlen  gjenfindes  paa  sverd  i  de  danske  mosefund  (f.  eks. 
Nydam  pl.  VI  fig.  3,  træ  med  sølvbeslag,  og  især  fig.  4,  af  ben; 
jfr.  ogsaa  !R.  193,  af  bronce);  men  sverdfæstet  i  sin  helhed  min- 
der  mest  om  det  pragtfulde  fæste  fra  Yendelgraven  no.  9  (Ant. 
Tidsskrift  for  Sverige  VIII,  side  49,  ogsaa  afbildet  af  Hilde- 
brand i  Scandinavian  arts,  side  46).  Evebøsverdet  har,  skjønt 
meget  simplere,  samme  tredeling  paalangs  af  parerstangen  som 
Vendels verdets  broncefæste.  Derimod  mangler  her  øvrehj altet,  og 
knappen  sidder  umiddelbart  paa  kavlen.  —  Fragmenter  af  træ 
paa  sverd  fra  den  ældre  jernalder  forekommer  temmelig  ofte,  men 
høist  sjelden  er  saa  meget  bevaret,  at  fæstets  form  kan  sees. 
Træsager  er  i  gravfund  yderst  sjeldne,  hvilket  dog  ikke  be- 
1 )  L  i  n  d  e  n  s  c  h  m  i  t ,  Handbuch  der  Deutschen  Altertlinmskmide,  side 
411  og  413. 
