1889.] 
Evebøfundet. 
21 
Det  største  stykke  sees  afbildet  paa  pl.  1  i  en  kemitypi  fra 
professor  Magnus  Petersens  haand.  Borden  sidder  fastsyet  til  et 
stykke  af  det  almindelige  brune  tøi,  hvis  kant  nu  er  ombøiet. 
To  af  de  indvævede  billeder  er  meget  tydelige  dyr  med  fire 
ben  og  hale,  et  tredie  er  ufuldstændigt  og  kan  derfor  ikke  be- 
stemmes, men  synes  ogsaa  at  have  forestillet  et  dyr;  endnu  er  der 
to  figurer  til,  der  er  meget  stiliserede  og  vanskelige  at  forklare. 
Dog  synes  man  ogsaa  i  disse  at  kunne  skjønne  en  dyrekrop  og 
ben.  At  utydeligheden  ikke  har  sin  grund  i  tilvirkerens  udygtig- 
hed  til  at  gjengi  ve  dyrekropperne  i  retlinjede  konturer,  viser  de 
førstnævnte  meget  tydelige  og  klare  figurer.  En  særlig  mening 
maa  vel  da  ligge  i  disse  eiendommelige  ornamenter;  men  hvilken 
denne  kan  have  været,  kan  jeg  for  nærværende  ikke  forsøge  at 
bestemme.  —  De  to  først  omtalte  dyr  vender  fødderne  til  modsatte 
kanter.  Da  man  ikke  let  kan  antage,  at  nogen  figur  paa  klædedrag- 
ten  har  staaet  „op  og  ned",  er  det  ikke  sandsynligt,  at  stykket  er 
en  del  af  klædningens  krave,  hvilket  ved  første  øiekast  kunde  synes 
rimeligt.  Snarere  kunde  man  antage,  at  kjortelen  har  været  aaben 
forbil,  og  at  omhandlede  bord  hører  til  en  af  dens  lodrette  kanter.1) 
Dette  gjøres  ogsaa  sandsynligt  af  det  ovenfor  under  lit.  u3z- 
beskrevne  stykke,  som  vel  er  en  del  af  plaggets  fremside  oppe 
ved  halsen.  Kjortelen  viser  sig  her  aaben  og  er  bleven  sammen- 
holdt af  en  hegtespænde.  Men  rester  af  borden  paa  de  nedad 
vendte  kanter  synes  at  være  af  samme  slags,  som  den  paa  pl.  1 
af  bildede,  mens  halslinningen  (hvis  min  tydning  er  den  rette)  er 
noget  anderledes  beskaffen.  Denne,  af  hvilken  yderligere  et  stykke 
er  i  behold,  har  været  prydet  med  nogle,  rimeligvis  med  metaltraad 
(sølv?)  indvævede  firkanter,  der  er  placerede  i  nogen  af  stand  fra  hver- 
andre og  forsynede  med  nu  beskadigede  og  utydelige  ornamenter. 
Dyrefigurerne  paa  den  først  nævnte  bord  er  indvævede  paa  den- 
nes midtrand  i  to  farver,  som  i  tidens  løb  har  forandret  sig,  men 
muligens  har  været  brunt  og  mørkegrønt.  Vævningen  er  saaledes 
indrettet,  at  det,  som  paa  den  ene  side  er  bundfarve,  paa  den  anden 
fremtræder  i  dyreornamenterne  og  vice  versa,  d.v.  s.  vævningen  er  en 
dobbeltvævning  med  to  uligefarvede  rendinger  (varper)  og  mønster- 
vævet.  Lignende  væves  —  efter  hvad  prof.  Andersson  meddeler 
mig  —  i  vore  dage  paa  mønstervævstol  (i  almindelighed  Jaquard.2) 
')  Den  i  Thorsbjerg  mose  fundne  kjortel  er  derimod  ikke  aaben  fremtil. 
2)  Det  rudede  mønster  i  et  par  af  klædningerae  fra  Thorsbjerg  er 
ogsaa  „af  den  saakaldte  Jackards  vævning".    Engelhardt,  Thorsb.  side  19. 
