18 
Gabriel  Gustafson. 
[No.  1. 
11.    Et  lidet  fragmentarisk  sølvbeslag  med  2  nitnagler. 
mm.  Rester  af  en  kniv  med  træskaft  i  skede.  Det  hele  er  omtr. 
22,5  cm.  langt,  hvoraf  skaftet  8,5  cm.  Dette  har  tver  afslut- 
ning  oventil,  paa  midten  et  hul  og  langs  kanterne  fine  orna- 
mentlinjer. 
nn.  Flere  ubetydelige  rester  a  f  træ,  hvoriblandt  en  længere, 
smal  gjenstand  med  langsgaaende  furer  (spydskaft  ?V) 
oo.  En  liden  sylformet  pin  de  af  ben  (?),  afbrudt  i  den  tykkere 
ende. 
pp.  Et  lidet  fragment  af  ornamenteret  sølvbeslag. 
qq.  Nogle  andre,  ganske  smaa  og  fragmentariske  sølvbeslag. 
rr.    Forskjellige  ubetydelige  rester  af  bronce,  jern,  træ  etc. 
ss.    Nogle  stykker  af  det  menneskelige  skeiet,  nemlig,  foruden 
ubestemmelige  fragmenter,  øvre  del  af  en  radius  og  do.  af 
en  ulna,  samt  et  par  f  ing  erf  alanger. 
I  dette  righoldige  fund,  et  af  de  merkeligste,  som  i  de  senere 
aar  er  fremdraget  af  Norges  jord,  og  blandt  de  smukkeste  af  alle  de 
rigt  udstyrede  skeletbegravelser  i  stort  gravkammer  fra  den  ældre 
jernalders  senere  del,  hvilke  især  paa  Vestlandet  er  saa  hyppige,  — 
tiltrækker  sig  flere  af  de  fundne  gjenstande  særlig  opmerksomhed. 
Den  her  fundne  guldsolidus  (pl.  3.  fig.  2)  er  vistnok  af 
et  i  de  nordiske  fund  fra  denne  tid  almindeligt  slags,  idet  Theo- 
dosius'  mynter,  sammen  med  Leo  Ps,  er  de  hyppigste  i  solidus- 
fundene.2)  Men  den  er  i  høieste  grad  merkelig  derved,  at  den 
er  det  første  kj endte  eksemplar  fra  den  egentlige  solidusperiode, 
der  er  fundet  i  Norges  jord.  De  to  romerske  guldmynter,  som 
hidtil  er  kj  endte  i  norske  fund  fra  denne  tid  er  nemlig  temmelig 
enestaaende  (Valentinianus  og  Gratianus),  og  noget  ældre  end  de 
almindelige  solidi  fra  det  femte  aarhundrede.  De  4  barbariske 
imitationer,  som  kj  endes  fra  Norge,  tilhører  ogsaa  en  anden  og 
tidligere  klasse,  idet  de  er  efterligninger  af  store  guldmedaljer 
')  Træet  i  et  af  disse  stykker  har  vist  sig  at  være  ask  (Fraxinus  excehior). 
Som  bekj endt  var  i  en  senere  tid  asketræ  saa  alniindelig  benyttet  til  spyd- 
stager,  at  endog  as  kr  i  oldsproget  ofte  betyder  spyd.  Spydskafterne  i  de 
danske  mosefund  er  ogsaa  mest  af  asketræ. 
-)  Fra  de  tre  nordiske  lande  kjender  man  400  guldsolidi  fra  tiden 
395 — 520;  af  disse  udgjør  Theodosius  II's  og  Leo  I's  mynter  omtrent  3/8. 
Hovedmassen  af  disse  fund  tilhører  —  som  bekjendt  —  de  tre  øer  i  Øster- 
soen:  Bornholm,  Ølånd  og  Gotland,  der  tilsammen  har  gi  vet  omtr  3/4  af 
det  hele  antal. 
