1890.] 
Tre  nordiske  alcyonarier. 
5 
hvoraf  den  ene,  132  mm.  lang,  har  paa  den  indre  side  en  ugrenet 
gren;  paa  den  ydre  side  har  den  4  grene,  hvoraf  de  to  største 
atter  igjen  er  grenede.  Den  anden  hovedgren,  145  mm.  lang,  har 
ligesom  den  første  en  ugrenet  indre  gren;  af  de  tre  ydre  er  de  to 
forgrenede;  af  disse  har  igjen  den  ene  en  liden  sidegren  paa 
den  ydre  side.  En  saa  sterk  forgrening  synes  at  være  meget  sjel- 
den, jeg  har  nemlig  kun  iagttaget  den  paa  to  individer.  En  dicho- 
tomisk  forgrening,  som  paa  dette  eksemplar,  er  ogsaa  meget  sjelden. 
Paa  de  af  prof.  Sars  undersøgte  eksemplarer  var  grenene  udelte; 
heller  ikke  var  de  dichotomisk  forgrenede.  Afstanden  mellem  de 
yderste  grene  er  125  mm. 
Paa  alle  de  tre  her  nævnte  eksemplarer  ligger  grenene  i  samme 
plan;  dette  er  ogsaa  det  almindeligste,  om  det  end  ikke  altid  synes 
at  være  tilfælde. 
Hos  isidella  elongata,  hvem  denne  art  staar  meget  nær,  skal 
derimod  grenene  aldrig  ligge  i  samme  plan  (Koch).1)  Disse  to 
arter  adskiller  sig  ogsaa  ved,  at  grenene  hos  isidella  hippuris  aldrig 
anastomoserer  med  hinanden,  hvad  der  ifølge  Gray  2)  ikke  skal  være 
saa  sjeldent  hos  isidella  elongata  (kfr.  ogsaa  KOCH3).  Grenene 
danner  en  mere  eller  mindre  spids  vinkel  med  stammen. 
Prof.  Sars4)  antager,  at  isidella  hippuris  naar  en  høide  af  en 
fod  (33  cm.);  dette  er  dog  for  lavt  sat;  der  er  tvertimod  al  grund 
til  at  antage,  at  denne  form  kan  naa  samme  høide  som  Middelhavs- 
formen,  der  kan  blive  1  m.  høi  ifølge  KOCH.  Nordhavsekspeditionen 
hjembragte  nemlig  et  brudstykke,  sandsynligvis  fra  den  nedre  sterile 
del  af  en  polyp,  hvis  kalkled  havde  en  diameter  af  5  mm.  Sars  har 
endog  faaet  et  stykke,  hvis  kalkled  havde  en  diameter  af  572  mm.5) 
Disse  kalkled  har  altsaa  samme  tykkelse  som  de  tykkeste  hos  isi- 
della elongata.  Hos  de  største  ubeskadigede  individer,  jeg  har  havt 
anledning  at  undersøge,  har  kalkleddene  derimod  aldrig  været  mere 
end  2  mm.  tykke  selv  ved  basis. 
Sammenlignes  desuden  det  175  mm.  høie  afbrudte  individ  med 
1)  „Die  Gorgoniden  des  G-olfes  von  Neapel"  i  Fauna  und  Flora  des  G-olfes 
von  Neapel  vol.  XV,  pag.  90. 
2)  Catalogue  of  Lithophytes  or  stony  corals  in  the  collection  of  the  British 
Museum  pag.  14. 
3)  1.  c.  pag.  96,  tab.  III,  fig.  7  &  8.  Kfr.  „Bemerkungen  iiber  Synonymie 
von  isis  elongata  etc.",  Morphol.  Jahrbuch  vol.  IV,  pag.  127. 
4)  1.  c.  pag.  52. 
5)  1.  c.  tab.  V,  fig.  16. 
