10 
Johan  Bøgh. 
[No.  6. 
Laugskassen  og  til  Gjæstebud,  de  barbariske  Skikke  ved  Optagelsen 
o.  lign.,  men  det  var  neppe  nogensinde  Meningen  at  afskaffe  Laugs- 
ordningen,  thi  dertil  stod  den  i  altfor  nøje  Sammenhæng  med  Tidens 
indgroede  Forestillinger  om  Statens  Forpligtelse  til  at  ordne  og 
beskytte  Næringen,  sikkre  den  mod  uberettiget  Konkurrence  og 
sørge  for,  at  den  Borger,  der  engang  var  bleven  Mester,  ogsaa 
kunde  leve  af  sin  Forretning. 
Paa  Grundlag  af  denne  Opfatning  udstedte  Enevoldskongen 
Forordningen  „om  Laugene  udi  Kjøbstæderne  i  Danmark  og  Norge" 
af  23de  December  1681  og  Aaret  efter  den  6te  Maj  Forordningen 
„om  Haandverks  Svende  og  Drenge  udi  Kjøbstæderne",  hvilke 
indledede  et  nyt  Afsnit  i  Laugenes  Historie. 
Den  første  af  disse  Forordninger  udgives  —  heder  det  i  Ind- 
ledningen  —  for  „at  afskaffe  adskillige  Anordninger,  som  tvertimod 
Loven,  Recessen  og  andre  Forordninger  i  Laugene  i  Kjøbenhavn  i 
Tidens  Længde  sig  have  indsneget,  hvorved  Gud  fortørnes,  stor 
Ødselhed  foraarsages,  Haandverksfolkene  med  unyttig  Omkostning 
besværes,  og  Tiden,  som  de  til  deres  Næring  skulde  bruge,  unyttig 
spildes."  Ifølge  Forordningen  skal  ingen  her  efter  ,,  forbindes  til 
nogen  Laugs-Ordning  eller  Skraaer,  af  hvem  de  og  ere  udgivne, 
langt  mindre  selvgjorte  Vedtægter,  som  hidtil  ere  iagttagne,  staae 
forfalde ;  men  om  de  Lauge,  som  fremdeles  skal  staae  under  visse 
Laugsartikler,  vil  Kongen  med  forderligste  resolvere."  Der  opreg- 
nes  dernæst  15  Haandverk,  som  det  tillades  at  ny  de  de  dem  alle- 
rede givne  Laugsprivilegier,  hvorimod  „paa  det  Orden  og  Skik 
midlertid  kan  holdes,  maa  Enhver,  som  noget  Haandverk 
har  lært,  sig  dermed  lovlig  og  tilbørlig  ernære,  naar 
han  først  har  tåget  sit  Borgerskab."  Det  bestemmes  frem- 
deles, at  Mesterstykker  skal  bedømmes  af  Magistraten,  Oldermanden 
og  de  fire  ældste  Mestere,  uden  at  Vedkommende  „med  Udgift, 
Gjæstebud  eller  Drik  besværes,"  ligesom  han  der  efter  skal  kunne 
antages  til  Mester,  selv  om  han  ikke  har  rejst  paa  Haandverket. 
Opstaar  der  Uenighed  angaaende  Mesterstykkets  Antagelse,  skal 
Magistraten  afgjøre  Sagen  paa  egen  Haand.  Mesterne  maa  ikke 
holde  Sammenkomster  uden  Magistratens  Tilladelse,  og  et  eller 
flere  af  dennes  Medlemmer  skal  være  tilstede  i  Møderne.  Ingen 
fri  Mandag  eller  „ anden  Drikkedag"  tillades,  og  Svendene  maa 
ingen  Kro  eller  Sammenkomst  have.  Det  tillades  enhver  Mester 
at  tage  og  forskrive  saa  mange  Svende,  som  han  vil  og  kan  for- 
skaffe Arbejde,  hvorimod  det  paalægges  Mesterne  som  Pligt,  at 
