40 
Johan  Bøgh. 
[No.  6. 
og  blev  Mæsterne  førestillet,  at  de  herefter,  saa  snart  de  nogen 
Dreng  haver  antaget  udi  deris  Lære,  det  for  Oldermanden  tilkien- 
degiver  for  at  holde  tilbørlig  Bigtighed  derover  efter  Articlerne. 
Ellers  beklagede  Oldermanden  og  samtlige  Amtsmæstere  sig  over 
en  Mand  navnlig  Jacob  Andersen,  som  udi  ungefer  en  12  Aars  Tid 
haver  ernæret  sig  af  Knapmager  Handtverk  og  ei  endnu  skal  have 
tåget  eller  vundet  sit  Borgerskab  og  dog  holder  tvende  Drenge  paa 
Handtverket.  Da  blef  for  got  eragtet  og  besluttet,  at  efterdi  saa- 
dant  er  imod  Laugs  Articlernis  første  Articul,  saa  haver  Older- 
manden hannem  saadant  al  lade  forbyde,  alt  under  dend  Straf  som 
Laugs  Articuler  derom  med  sig  fører." 
I  Anledning  af  en  Skrivelse  fra  Lauget  i  Bremen,  hvori 
Knapmagerne  i  Bergen  gjøres  opmærksom  paa,  at  dersom  de  ikke 
overholder  den  „ved  alle  Ampter  af  denne  Profation  i  det  tyske 
Riige"  vedtagne  Regel,  kun  at  holde  én  Læredreng,  ville  de  i  Bergen 
udlærte  Svende  ikke  blive  antagne  udenlands,  —  besluttedes  i  Laugs- 
møde  den  Ode  Septbr.  1748,  at  Mesterne  for  Fremtiden  kun  vilde 
holde  én  Dreng,  for  at  Svendene,  „naar  de  paa  Profationen  reiser 
udenlands,  ey  skulde  møde  de  Fataliteter,  som  ovenmelte  Brev 
truer  med,  og  derover  af  Mangel  paa  Arbeide  og  Ophold  geraade 
i  de  Omstændigheder,  der  kunde  tvinge  dem  at  gribe  til  uanstæn- 
dige  og  forbudne  Midler".  Oldermanden  oplyser  tillige,  at  han  har 
havt  Brev  fra  to  bergenske  Knapmagersvende,  der  paa  denne  Tid 
opholder  sig  i  Kjøbenhavn  og  som  „af  samme  Aar  sag  ei  hos  nogen 
Mester  kand  ny  de  Arbeide  eller  som  Svenne  bliver  anseede."  Det 
oplyses,  at  enkelte  Mestere  har  ikke  blot  havt  mere  end  én  Dreng, 
men  endogsaa  „Qvindfolk  paa  deres  Værksteder  og  i  Lære".  Mester 
Jacob  Buch  lover  til  Protokollen,  idet  han  erkj  ender  at  have  „et 
uberetted  Pigemenneske"  paa  sit  Værksted,  at  qvitere  hende  straks, 
og  samtlige  Mestere  indgaar  paa,  aldrig  at  „betiene  sig  af  uberet- 
tede  Qvindfolk  eller  Piger".  Skulde  nogen  bryde  denne  Overens- 
komst, saa  skal  „den  eller  de  Mestere,  saavel  af  os  nu  levende  som 
efterkommende  Mestere,  ansees  som  den  der  intenderer  Laugets 
Skade  og  at  ville  hindre  de  udlærdis  Brød  og  Velfart  paa  frem- 
mede Steder,  sampt  inden  Amptet  ansees  som  den  der  har  giort 
sig  selv  uværdig  til  Laugs  Eed  og  Rettighed  og  icke  efter  den  Dag 
som  en  Medborger  og  Laugsbroder  at  blive  antaget". 
