8 
James A. Grieg. 
[No. 2. 
Sympodium margaritaceum n. sp. 
Tab. I, fig. 35~43- Tab. II. 
Basaldelen er baandformet, fint kornet, 0014 — 0.025 mm. tyk, 
ved polypcellernes basis er tykkelsen endog 0.035 mm - Farven er 
havannabrun hos friske levende polyper, hos spiritusexemplarer er 
den lys gulbrun. Basaldelen er fæstet til skjæl og andre faste 
submarine gjenstande, den er stærkt bugtet og snoet med sidegrene 
og pladeformige udvidninger, hvorpaa der sidder indtil 5 polyper. 
Som regel sidder polyperne enkeltvis, dog træffes de ofte parvis 
selv paa de smaleste partier. Polyperne eller rettere polypcellerne 
viser sig som smaa lidt fremspringende vorter, hvis indbyrdes af- 
stand varierer mellem 1 — 2 mm. Basaldelen er 1.5- — 3 mm. bred. 
Basaldelen er tæt pakket med spikler, som alle er vel forsy- 
nede med knudrede og tapformige udvæxter og vedhæng. Almin- 
deligst er kors (0.101 — 0.104 mm. 1., 0.061 mm. br.) ifig. 35, 36), 
og spindler (0.144 — 0.194 mm. 1., 0.040 — 0.065 mm - br.) (fig. 37, 
38), spindlerne antager ofte former, der nærmer sig meget til dob- 
beltstjernen, idet de har en baandformig indsnevring paa midten, 
(0.094 — 0.169 mm. 1., 0 040 — 0.059 mm - br., 0.018 — 0.032 mm. br. 
paa midten) (fig. 39, 40); endvidere findes klubber (0.158 mm. 1., 
0.068 mm. br.) (fig. 41), dobbeltstjerner (0 050 mm. 1., 0.032 mm. 
br., 0.0 1 1 mm. br. paa midten) (fig. 42) og dobbeltkugler (0.090 
mm. 1., 0.058 mm. br., 0.032 mm. br. paa midten) (fig. 43). Et 
0.011 — 0.014 mm. høit polyedrisk epithel bedækker basaldelen. 
Indenfor dette epithel ligger det hyaline bindevæv med spikler og 
ernæringskanaler, som regel er der 4 — 5 hovedkanaler (fig. 54) 
samt talrige mindre; disse kanalers vægge er bedækket af et 0.007 
— 0.01 1 mm. høit encellet endothel, hvis celler er ganske smale og 
forsynede med en rund kjerne. 
Polypcellen er fast, yderst fint kornet, af samme havannabrune 
farve som basaldelen, omtrent 2 mm. høi og 1.2 mm. bred ved 
basis. Polypcellen er ikke retraktil, derimod er polypen sandsyn- 
ligvis »capable of involving the summits of the verrucæ«; overlæge 
Danielssen iagttog nemlig, at de 8 ribber, hvormed polypcellen er 
forsynet, traadte skarpest frem, naar polypen var ganske indtrukken, 
dette, der ganske svarer til, hvad Verril! 1 ) fandt hos slægten Calli- 
*) Verrill: Notes on Radiata in the Museum of Yale College. Trans. Con 
necticut Acad., vol. I p. 455. 
