1887.] Nyt Skibsfund. II 
sager, tilsammen danner de ogsaa en ganske righoldig og oplysende 
Samling af Træarbeide fra Vikingetiden, der har saa meget større 
Betydning, som det Slags Gjenstande hidtil ganske har manglet i 
Museet. Sammenlignet med Gokstadskibet er det hele imidlertid 
kun Stumper og Stykker, hvoraf mange først kan forstaaes og for- 
klares ved Belysning af hint andet mærkværdige Oldtidsminde. 
Saaledes f. Ex. angaaende de ved Gravfesten offrede Dyr. I Gok- 
stadhaugen havde baade Heste, Hunde og Fjærkræ faaet Plads. I 
Storhaugen var derimod alle Skeletrester opsmuldrede og kun den 
foran nævnte tilfældig bevarede Hestekjæve med isiddende Tænder, . 
der fandtes tæt op under det bedst bevarede Stykke af Fartøiet, 
er tilbage, som Bevis for at samme karakteristiske Gravskik ogsaa 
her har været i Anvendelse. 
Af det i Haugen fundne Gravgods giver Jernsagerne desværre 
kun liden Anledning til nærmere Beskrivelse; de er alle stærkt 
medtagne og ødelagte af Rust. Paa flere Steder og især i Far- 
tøiets søndre Stævn var Rustmassen saa betydelig, at den forud- 
sætter større opløste Gjenstande, som f. Ex. Anker og lignende. 
At netop de større Gjenstande viste sig mest medtagne, forklares 
naturligt derved, at de har været af urent Jern og forholdsvis løst 
sammenhamrede. Af de to Sværd har det ene været tveægget 
med kort ret Indrehjalt, det andet enegget uden at Haandtagets 
Form kan sees. Derimod er et ovalt langt Træhaandtag til en 
Follekniv helt tilstede dækket af en Rustskorpe. Forholdsvis bedst 
vedligeholdt er det bevarede Tværstykke af Pilekoggeret. Pile- 
spidserne har været af ulige Størrelse, bladformede med Undtagelse 
af en, der har været treegget. At Antallet i Koggeret svarer til 
de to Tylvter Pile, som ifølge de gamle Ledingslove skulde svares 
til hver Tofte paa Ledingsskibet, er vel en Tilfældighed, men synes 
i Forbindelse med nævnte Regel at godtgjøre, at 24 Pile var det 
for hver Bue sædvanlige og passende Forraad. 
Af de sammen med Vaabnene fundne firsidede Hvæssestene er 
den længste 0.6 lang og en kun ubetydelig kortere. Saafremt de 
har været benyttede til at skjærpe Eggen paa Sværd og Spyd- 
spidse, hvilket jo synes rimeligt, maa de have været førte paa 
samme Maade som de lange Hvæssegreier, hvormed man nutildags 
skjærper Ljaaer, altsaa til at stryge langs Eggen vexelvis en Gang 
paa hver Side. Det lille Skiferbryne er fint og glat, firesidet, lidt 
aftagende mod begge Ender og med Remhul i Toppen. Gryden r 
af sammenklinkede Jernplader med forstærket ombøiet Rand, har 
ikke været stor, omtrent kun 0.35 i Tværmaal. Overraskende var 
