4 
J. Brunchorst. 
[No. 5. 
sikkert virkende midler; ligeoverfor andre sygdomme har man ial- 
fald kunnet angive præventive midler til indskrænkning af den skade, 
de anretter. Før man her hos os kunde begynde at arbeide plan- 
mæssigt i denne retning, var det imidlertid nødvendigt at faa bragt 
nogenlunde paa det rene, hvilke sygdomme det er, som for 
vort lands vedkommende har praktisk betydning. Det 
stipendium, som det akademiske kollegium bevilgede mig for 1887, 
bestemte jeg mig derfor til at anvende til en reise gjennem de 
skovrigeste og bedst opdyrkede egne af vort land, foråt faa dette 
bragt paa det rene. Senere haabede jeg at faa anledning til at 
gjøre mere indgaaende undersøgelser og forsøg over de sygdomme, 
som viste sig at være af praktisk betydning. 
Udgangspunktet for reisen var Trond hjem, hvor jeg havde 
haabet ved landbrugsudstillingen at faa anledning til at se en sam- 
ling af plantesygdomme fra forskjellige egne af landet. Dette haab 
slog fuldstændig feil: afdelingen » plantesygdomme « eksisterede kun 
i programmet, til yderligere bevis for, hvor fuldstændig sovende 
interessen for dette felt har været. Derfra tog jeg til Ørkedalen, 
i hvis laveste del jeg opholdt mig i nogen tid foråt studere 
de første udviklingsstadier af enkelte mindre kjendte sygdomme. 
Derfra reiste jeg gjennem Ørkedalen, Meldalen, Rennebo og Op- 
dal over Dovre ned gjennem Foldalen til Lilleelvdal, idet jeg overalt, 
hvor jordbruget havde noget større omfang, stansede en eller 
to dage. Med lignende ophold paa de hensigtsmæssigste ste- 
der fortsattes reisen fra Lilleelvdalen nedover hele Østerdalen til 
Hamar, idet jeg der særlig havde opmerksomheden henvendt 
paa de i skoven optrædende sygdomme, der tildels var af den 
allerstørste økonomiske betydning. Paa Hamar opholdt jeg mig 
i længere tid, idet jeg derfra gjorde længere og kortere ture 
til forskjellige dele af Hedemarken og egnen paa den vestre side 
af Mjøsen. Overalt her var det væsentlig kornsorternes sygdomme, 
der kom i betragtning; desværre havde hele forsommeren været 
rent usædvanlig tør, saa sygdommene — særlig de af sop foraar- 
sagede — var forholdsvis lidet udbredte og aaret altsaa temmelig 
ugunstigt for mine undersøgelser, hvad jeg dog, da reiseplanen lag- 
des, ikke havde kunnet forudse. Det samme var tilfældet omkring' 
Kristiania og i Smaalenene, til hvilket sidste sted jeg kun fik 
gjort en kortere tur, da høsten allerede var saa langt fremskredet, 
at kornet paa de fleste steder var skaaret og tildels kommet i hus. 
Resultatet af de herunder gjorte iagttagelser sammen med 
endel iagttagelser paa vestlandet i 1888 er i det følgende kort 
