6 
J. Brunchorst. 
[No. 5. 
Land bru gs ve kst er. 
Byg, Rug og Havre. 
Byg var vistnok overalt i den bereiste del af landet den 1 
størst udstrækning dyrkede kornsort. 
Den sygdom, som for byggets vedkommende spiller den aller- 
største rolle baade paa grund af dens store geografiske udbredelse 
og paa grund af den skade, den gjør i ågeren, er den, som betegnes 
med de forskjellige navne, støvbrand, kulaks, sotaks, sotbrand y 
og som foraarsages af snyltesoppen ustilago segetum. 1 ) 
Der er knapt en eneste ager, som er fri for hjemsøgelse af 
denne sygdom i større eller mindre grad, og ofte ødelægger syg- 
dommen op til ca. 10 pCt. af aksene i ågeren, saa tabet i høst- 
mængde undertiden er særdeles betydeligt. Som regel turde dette 
tab dog kun beløbe sig til mellem i og 2 pCt, i hvilket tilfælde 
den direkte skade vel er noksaa følelig, men dog langt overtræffes 
af det indirekte tab, sygdommen bevirker ved at forurense kornet. 
I udenlandske bøger om plantesygdomme meddeles i regelen, at 
støvbranden er en lidet farlig sygdom, idet den ikke forurenser 
kornet. Det sorte støv (sporepulveret), der indtager kornets plads, 
skal sidde saa løst, at det af vind og regn for størstedelen fjernes 
allerede før indhøstningen og saaledes kun i forholdsvis ringe 
mængde kommer i det tærskede korn. Dette er desværre ikke til- 
fældet herjios os, ialfald ikke som almindelig regel. Den af kornets skal 
gjenstaaende hvide hinde, indenfor hvilken det sorte sporepulver 
danner sig, er tværtimod i regelen saapas resistent, at den, saalænge 
kornet staar paa ågeren, modstaar regnets og vindens paavirkning. 
De med sporepulver fyldte aks høstes saa med det andet korn, 
kommer med dette i tærskemaskinen, hvor hinden ødelægges og 
) «Plantesygdomme « p. 87. 
