i8 
J. Brunchorst. 
[No. s- 
træder i større mængder saaledes som ved Houg landbrugsskole- 
pr. Gjøvik, hvor den allerede for flere aar siden er fundet af hr. B.. 
Larsen, og hvor den fremdeles enkelte aar herjer temmelig sterkt. 
Dens skadelighed varierer forøvrigt meget, efter hvad der blev mig 
opgivet. Enkelte aar er den meget slem, andre aar kan den tilsy- 
neladende uden nogen foranledning optræde forholdsvis mildt. 
De angrebne planter er kjendelige paa sine tætte duske af 
forkrøblede smaa blade, der dog er normalt grønne, men især paa 
den brunlige, raadne gang, som strækker sig fra roden opigjennem 
den nederste del af de ælclre planters stængler. Sandsynligvis 
turde der ofte medgaa to aar mellem det første angreb paa 
en plante og dennes endelige bortraadnen. Om vaaren begynder 
angrebet, og første sommer vantrives planten paa denne maade 
uden dog at dø. Om vinteren overvintrer dyrene og deres eg i 
den med sort eller mørkebrunt morkent væv opfyldte gang, som 
pleier at danne sig midt i hovedroden og i de derfra opigjennem. 
de korte skud udgaaende raadnende kanaler. Først aaret derpaa 
griber raaddenheden saa meget om sig, at planten ganske dør. 
Ofte gaar dog planten allerede første aar tilgrunde, naar forholdene er 
særlig gunstige for dyrenes omsiggriben. Disse forskjelligheder i 
angrebenes hurtighed turde det tildels være, som ligger tilgrund for 
forskjellighederne i angrebenes heftighed de forskjellige aar. 
Sandsynligvis spiller klimatiske forholde en væsentlig rolle for 
dyrenes overvintring og udvikling; ialfald er det hidtil trods gjen- 
tagne forsøg ikke rykkedes mig at faa »kløverraaddenheden« overført, 
her til Bergenskanten. 
Turnips, næper og kaa!. 
Den farligste sopsygdom og idethele det slemmeste onde, som 
her i landet har optraadt paa de i overskriften nævnte korsblomst- 
rede, er den saakaldte knop, foraarsaget af soppen plasmodiophor a 
hrassicae, der er beslegtet med poteternes skurvsop. Med hensyn 
til soppens udvikling og beskaffenhed, sygdommens ytringsmaade 
og mulige midler mod den, kan jeg henvise til tidligere medde- 
lelser 1 ), her skal kun ianledning udbredelsen omtales, at jeg hidtil 
kun har iagttaget sygdommen paa Vestlandet, i omegnen af Bergen 
7 ) »Plantesygdomme« p. 182. »Zur Bekåmpung der Kohlhernie« i Bergens- 
museums aarsberetning for 1887. 
