Efter to aars arbeide i museet, hvis samlinger han omordnede 
og beskrev i en 1876 udgivet katalog, forlod han Bergen, da de 
økonomiske betingelser, som dengang bødes den antikvariske kon- 
servator, ikke stod i forhold til det arbeide, han fandt at burde 
ofre paa sin gjerning. 
Efterat storthinget paa musedirektionens andragende havde be- 
vilget midler til en mere udstrakt antikvarisk virksomhed, blev han 
imidlertid i 1876 paany ansat, og vedblev nu til sin død at arbeide 
med forøgelsen af museets samlinger og med antikvarisk undersø- 
gelse af vestlandet. 
I løbet af denne tid voxede museets historisk-antikvariske af- 
deling stærkt; da han i 1873 overtog samlingerne, indeholdt kata- 
logen for den forhistoriske tid og middelalderen 2894 nummere; den 
sidste gjenstand, han indførte i katalogen, bærer nummer 4539, og 
tilvæxten i disse aar beløber sig altsaa til over 1600 nye fund og 
oldsager. Med disses konservering, opstilling og beskrivelse i den 
værdifulde og omhyggelig førte hovedkatalog, samt om sommeren 
med forskningsreiser og udgravninger i det vidtstrakte omraade, op- 
toges hans tid. I de senere aar blev hans arbeide ude i marken 
dog meget indskrænket paa grund af tiltagende sygelighed. 
Desuden virkede han som direktionsmedlem, senere formand i 
fortidsforeningens bergenske filial og som medlem i komiteen for 
Haakonshallens restauration. Overalt medbragte han energisk virke- 
lyst og enthusiasme for sin videnskab. 
Ved sin tidlige død hindredes han i at fremlægge resultaterne 
af de studier, som han i mange aar havde drevet over vikingetidens 
jernindustri, og specielt over denne tids sværd, paa hvis klinger det 
var lykkedes ham i flere tilfælde at bringe for dagen indskrifter, der 
hidtil havde været dulgte af det tykke rustlag. Da disse indskrifter 
viste sig at være af fremmed oprindelse, gav dette stødet til under- 
søgelser over det vigtige spørgsmaal, hvor meget af vikingetidens 
industrielle frembringelser der kunde paavises at være hjemmegjort 
arbeide og hvor meget der skyldtes den tids livlige forbindelser med 
fremmede lande. Disse interessante spørgsmaal behandlede han i et 
større arbeide, som han ikke fik fuldført, men til hvilket manuskrip- 
tet for en stor del forelaa færdigt ved hans død. Efter hans manu- 
skript og notiser blev dette hans hovedværk fuldført af hans ven og 
metallurgiske medarbeider Ch. Delgobe. Det udgaves i 1888 af 
Bergens museum, ledsaget af talrige afbildninger. 
Her i museets egen aarsberetning skal der ikke afgives nogen 
dom over Loranges videnskabelige virksomhed. Kun to udtalelser 
