4 II. August Žáček: 



frekvence vlastních kmitů oscillátorů. Za resonátor volíme 

 uzavřený kondensátorový kruh, jehož frekvenci lze pohodlně 

 na př. proměnlivou kapacitou měniti. Tento měrný kruh 

 spřáhneme induktivně a to extremně volně se studovaným 

 kruhem; pomocí thermoelementu nebo bolometru stanovíme 

 onu frekvelnci měrného kruhu, pro kterou v něm proudový 

 effekt nabývá maxima. Podle předešlého jest potom 



poněvadž v praktických případech bývá útlum tak malý, že 

 lze zanedbati jeho vliv na jirodloužení doby kmitové, možno 

 také psáti bez velké chyby 



Známe-li tedy pro různé polohy indexu proměnného konden- 

 sátoru frekvenci vlastních kmitů měrného kruhu, stanovíme 

 tímto způsobem též frekvenci studovaných oscillací. 



Velikost maxima proudového effektu jest podle téže 

 theorie (zanedbáme-li opět korrekční člen) 



V^(2,2)inax = 



4xV'i-i9'2 1J22 



(^1+^2) 



\ S-i s-^l 



jest tudíž tím větší, čím menší jsou útlumy obou kruhů. 



Pro posouzení charakteru studovaných oscillací jest 

 důležit více nebo méně strmý průběh resonanční křivky. 

 Chceme-li po této stránce srovnávati různé resonanční křivky, 

 musíme je transformovati tak, aby jejich maxima splývala. 

 Volbou rozladění ^ za abscissu máme část úlohy provedenu, 

 neboť pak všechny resonanční křivky mají maximum prak- 

 ticky pro touž abscissu, totiž pro Jo =^ 0. Aby nám i ordináty 

 maxima u všech křivek splývaly, nenanášíme jako ordináty 

 přímo proudový effekt nýbrž poměr 



_ i/j(2.2) 



'^~l/;(2,2)mnx 



t. j. effekt ip (2,2) pro určité rozladění í dělíme vždy ma- 

 ximální jeho hodnotou \p (2,2)m.x pro rozladění nullové 

 (Jo = 0). Křivky, jež tímto způsobem obdržíme, budou míti 

 maximum ?;max=l. Za míru ostrosti takto transformované 



