36 



II. Augnst Žáček: 



Pro g<0 jest ^(1,2)>0, 



pro 0<?<1 jest y^ (1,2X0, 

 pro KJ jest ^(1,2)>0. 



V okolí počátku probíhá studovaná křivka jako přímka: 



4(^i + ^2)'y^(l,2) = 5£. 



Pro ?= ± 00 jest 



y:r(l,2) = — 5; 



to jest křivka W (1,2) má asymptotu rovnoběžnou s osou 

 absciss ve vzdálenosti — B od ní. 



Útlumy -^1, -3-2 jsou pravidelně velmi malé, nepřesahu- 

 jíce 0-01; můžeme tedy zanedbati druhé a vyšši potence 

 těchto veličin proti 1, aniž bychom se dopustili ve většině 

 praktických případů znatelné chyby. Učiníme-li tak, dostá- 

 váme pro polohu extrémů effektu ^(1,2) výrazy: 



gi = 2 (^1 + ^2) [1 — 2 (^1 + ^2)] , 

 ?2 = - 2 (^1 + ^2) [1 + 2 (^1 + ^2)] . 



Z toho odvodíme pro součet útlumů relaci: 



nebo 



2 (^1 + ^2) 



2(^1 + ^2) = 



2 

 ?J + I?2 



obr. 5. 



Na základě provedené diskusse narýsován je na obr. 5. 

 průběh effektu — ^^(1,2) jako funkce rozladění g. 



