4 III. Dr. Q. Vetter: 



rasám černošské a moiigols'ké. I HankeP) dekretoval schéma 

 matem, atického vývoje: Předvědecké poznatky egyptsko-baby- 

 lonské, geometrie řecká, aritmetické nadání indické, spojení 

 obého a rozšíření po tehdejším světě Araby. Jest přirozeno, 

 že v dobách starších a u autorů méně kritických široké, vše- 

 obecné, předem vytčené hypotésy lehce svádějí k nesprávnému 

 ocenění a jednostrannému vybírání fakt a ke vkládání lecče- 

 hos do starých autorů, co tam není. Při časté nedostatečné 

 školenosti umožňuje toto stanovisko vznik prací nevědeckých, 

 diletantských. 



Moderní matematicko-historická škola, vykazující řa- 

 du mužů, věnujících se výlučně tomuto oboru s uvědomělou 

 metodickou přípravou, vyznačuje se vroucí oddaností histo- 

 rické pravdě, vyšetřené přísnou vědeckou kritikou. Od- 

 tud ono přísné měřítko v recensích, onen vášnivý boj proti 

 šíření nespolehlivých údajů, ono volání po školenosti specielně 

 matematicko-historické, potírání příliš odvážných, neodůvod- 

 něných a fakty nedoložených hypothés. Vedle toho stojí mo- 

 derní škola pod vlivem ideje vývoje, ovládající naše vě- 

 decké myšlení, ať již ve formě Darvinovy teorie v biologii, 

 nebo kinetického vzniku geometrických útvarů, nebo aspoů 

 v úvahách o spojitých proměnách, zvláště však pod vlivem 

 moderního genetického pojetí historie vůbec, ve spojení s po- 

 znáním vzájemné souvislosti duševní kultury lidské a její sou- 

 náležitosti k celému životu. Dle síly tohoto vlivu a dle toho, 

 na čem při sledování vývoje více záleží, rozrůznila se moderní 

 matematicko-historická škola v několik směrů. 



Již Kástner, »básník mezi matematiky a matematik 

 mezi básníky « dle Chaslesa, podává v zajímavé předmluvě ke 

 svým dějinám^) své názory na dějiny matematiky se součas- 

 nými vtipnými narážkami a metodickými poukazy. I Kástne- 

 rovi jest hlavním pravidlem pravda; kde ji nelze podati jest 

 vyznačiti pochybnosti. Žádá, aby se vyšetřilo, čemu určitý ma- 

 tematik se mohl naučiti od předchůdců a zač mu mohou vdě- 



^) H. Hankel: Znr Geschichte der Mathematik im Altertum 

 und Mittelalter, (1874). 



®) A. G. Kástner: Geschichte der Mathematik, Gotting-en 

 (1790—1800). 



