o metodice dějin matematiky. 7 



zakončujícím dílem, který by resumoval ideje dílů předcho- 

 zích. Tragika jeho vědeckého osudu záleží v tom, že právě on, 

 jenž tak mistrně zpracovával prameny pro své cenné studie 

 a jimi učinil z dějin matematiky teprve vědu,^^) jejím po- 

 zdějším pokrokům nepostačil. Byloť mu zvláště EnestrÓmem 

 ostře vytýkáno v recensích jeho velkých dějin a v řadě úvod- 

 ních článků pod různými tituly, jakož i ve stálé ruhrice oprav 

 jeho dějin, uveřejněných v Bibl. math. od r. 1900, že opomíjí 

 moderní matematicko-historickou literaturu, nerozumí prame- 

 nům, nedostatečně zná matematiku, přílišně a neodůvodněně 

 důvěřuje schematicky předem postaveným hypothésám, při- 

 náší nespolehlivé zprávy, zkrátka vytýkána mu nevědeckost 

 a diletanti smus. Byť i Cantorovy dějiny vyžadovaly hojných 

 korrekcí a údaje jejich musily býti co do spolehlivosti zkou- 

 mány, byť i některé hypothésy jejich byly příliš odvážný, pře- 

 ce budí úctu před neúnavnou prací a vysokou inteligencí 

 v nich uloženou. Jejich význam pro pokrok dějepisectví mate- 

 matického jest nesporný, neboť jsou kostrou, bohatým pod- 

 kladem pro další práce. 



Representantem francouzské moderní školy jest Paul 

 T a n n e r y. Německou oposici proti suchému, schematicky 

 pojímanému řetězu idejí přenesl do své vlasti. »Snažil se po- 

 rozuměti historické skutečnosti, viděti vědu rodící se z prak- 

 tických, technických a sociálních potřeb a tradic, vědce chá- 

 pati jako skutečné žijící lidi.«^^) Ve vlastní historii,^^) která 

 zbývá po vyloučení částí bibliografických a těch, jež dle jeho 

 názoru patří do vědy samé, totiž úvah o určité metodě, o po- 

 měru mezi ní a metodami novějšími, konečně vylíčení teo- 

 rémů nebo řešení problémů, vidí pletivo domněnek různé 

 pravděpodobnosti, jež se mění novými fakty, kritikou a hypo- 

 thésami. »Proto nikdy není ukončena historická kritická práce 

 požadující souhrn materiálních fakt, stanovící jejich logickou 

 filiaci, po případě vysvětlující nesouhlas mezi nimi. "frče- 

 lem historie vědy není ukojiti marnou zvědavost, nýbrž ob- 



^0 M. Cantor: Vorlesung^en etc. I. díl, 2. vyd., Eiiestromova 

 recense, Bibl. math. (3), VIL, (1906/7), 405. 



^2) Paul Tannery: Bull. d. sciences math., XL., (1905), 104. 



^^) P. Taainery: Le vrai probléme de Thistoire des mathéma- 

 tiques anciennes, Bull. d. sciences math., XX., (1885), 104. 



