14 III. Dr. Q. Vetter: 



rům, kterým vytýká že odvádějí nadané pracovníky, odtud 

 také jeho přísné posudky. 



Kdo dnes vážněji přemýšlí o metodických otázkách dějin 

 matematiky, ten musí zaujmouti určité stanovisko ke směru 

 celého snažení, které jistě bude podmíněno zvláště reakcí na 

 vývody Enestromovy. Vždyť tento badatel se nejvíce zabý- 

 val otázkami sem spadajícími, jimž věnoval, jak jsem již dříve 

 podotkl, od r. 1900 úvodní články svého časopisu. 1 já dovo- 

 lím si zde své názory precisovati. 



Spolehlivost sdělených fakt, přísná svědomitost při vy- 

 šetřování pokud možno nejabsolutnější pravdy jest prvou 

 podmínkou, pročež jsou korrekce Enestromovy velmi zásluž- 

 ný. Dějiny matematiky v celé bohatosti svých zjevů jsou 

 předmětem badání historického. Proto bych neomezoval ba- 

 datele. Vědeckým zajisté může býti každý směr, jen když 

 hoví všeobecným požadavkům vědecké práce, totiž systemati- 

 ckému pořádání fakt kriticky probadaných a dovolává-li se 

 spolehlivých, z pramenů doložených údajů, podepřených stá- 

 vající kulturou. Kde pak nutno použíti hypothésy, tam musí 

 si autor tohoto hypothetického podkladu býti stále vědom a 

 tím svědomitěji zkoumati vše, co by rgohlo hypothésu vyvrá- 

 titi. Proto nemohu souhlasiti s Enestromovým označením vý- 

 vojových dějin dějinami »vědeckými« a »odbornými« na roz- 

 díl od směrů jiných. V Enestromově volání po dějinách vý- 

 voje matematických idejí vidím ohlas moderních směrů histo- 

 rických. Přiblížení toto jest mi sympatické. 



Také pojmenování různých směrů převzal bych raději 

 z dějepisu,^^) než abych se přidržoval pojmenování zvolených 

 jednotlivými autory někdy jednostranně a vyvolávajících 

 snadno nedorozumění. Prvé stadium dějin matematiky, které 

 podává kronikářské výčty matematických objevů, bibliografi- 

 cké seznamy matematických děl, prostá vypravování životo- 

 pisná, vše bez zvláštní tendence a bez každého vnitřního zdů- 

 vodnění, jest dějepisem referujícím. Druhé stadium, kdy 

 jest účelem vypravování nikoli obsah matematických zjevů 

 minulých, ale zdůvodnění nějaké všeobecné, na př. kulturně 

 historické hypothésy, nauky o zvláštním nadání nějakého ná- 



^^) E. B-ernheim: Lehrbuch etc, vyd. 5. a 6., (1908), 21 nu. 



