o metodice dějin matematiky. 17 



Tím by se stal neplodným a zašel na scestí. Každá věda musí 

 sje opírati o výsledky jiných věd, čerpati z nich obohacení 

 motivů neb jich aspoň používati jako pomůcek badání. Tato 

 poslední okolnost vytvořila zvláště v historii užívaný pojem 

 t. zv. pomocných věd. S hlediska dějin matematiky lze také 

 řadu A^ěd považovati za pomocné. Poněvadž matematické po- 

 znatky slouží ve svých aplikacích hojně praktickému životu 

 a jiným vědám, lze někdy v těchto oborech nalézti materiál 

 pro vlastní matematicko-historické účely. 



Styk dvou vět jest však také ještě jiný. Obírají se často 

 stejnými předměty, ovšem s různých hledisek, ba někdy mo- 

 hou tato hlediska spojitě jedno v druhé přecházeti. Nutno 

 proto poukázati na poměr naší vědy k vědám pomocným 

 a příbuzným, při čemž předem vyloučíme otázky zvlášt- 

 ní školenosti a vlastní úkoly pomocných věd při badání ma- 

 tematicko-historickém, ponechávajíce si je pro pozdější úvahy. 



Dějepis všeobecný a kulturní pomáhají vy- 

 kresliti prostředí, v němž tvůrci matematiky vyrůstali a žili. 

 Poněvadž každá vědecká a tedy i matematická činnost jest 

 výtvorem lidského ducha, ovocem lidské práce, jsou i dějiny 

 této činnosti v určitém smyslu součástí dějin lidské společ- 

 nosti, tedy pojem zvláštní, podřaděný širšímu, obecnějšímu 

 pojmu všeobecných dějin. Proto si mají také tyto všímati re- 

 sultátů dějin matematiky. Kdežto však naše věda svůj hlavní 

 zřetel obrací k matematickému dění, pokud který zjev měl 

 význam pro další vývoj matematických věd, bude historika 

 zajímati, zda a pokud se způsob matematického myšlení ob- 

 ráží v usuzování společnosti lidské v určité době, pokud ma- 

 jí aplikace matematických teorií praktický hospodářský vý- 

 znam, zkrátka, čím přispěly matematické vědy k vývoji člo- 

 věka, jakožto sociálního tvora. Pějiny matematiky mohou ta- 

 ké výhodně použíti, ovšem s patřičnými změnami, metodiky 

 dějepisné, jež jest velmi propracována.^^) 



''*) Poukazuji zde jen na díla: 



E. Bernheim: Lehrbuch etc, kde jest uvedena obšírná litera- 

 tura. 



Ch. V. Lang-lois et S. Ch. Seignobos: Introduction aux études 

 historiques, Paříž, (1898). 



A. Meister: Grundziig-e der historisehen Methode, Grmidriss 

 der Geschichtswissenschaft, díl I., část 6., Lipsko, (1913). 



