o metodice dějin matematiky. 27 



jednání zabývá se Enestrom^^) a dochází k výsledku, že 

 mnozí matematikové, měníce a přepracovávajíoe svá pojed- 

 nání, ponechávají staré datum a proto datování zavrhuje. 

 S tím bych nesouhlasil. Datování by jistě bylo velmi výhod- 

 né, ovšem za předpokladu naprosté spolehlivosti. Posléze bych 

 vznesl ke všem autorům snažnou prosbu, aby přesně citovali, 

 udávajíce nejen název díla, nýbrž i pokud možno stránku neb 

 aspoň kapitolu, odkud bylo čerpáno. Právě pro historika ma- 

 tematiky, který sleduje vývoj myšlénky od prvního záblesku 

 až po její vrcholný rozkvět a musí každý převzatý údaj na 

 jeho spolehlivost zkoumati, není, jak z vlastní zkušenosti vím, 

 pracnější námahy než shledávati citáty po stech a tisících 

 stránek nejrůznějších děl a třeba na základě nesprávných 

 údajů. 



Když byl materiál sebrán, nutno jej učiniti srozumi- 

 telným. Filologie jakožto pomocná věda poskytuje tu 

 nutné znalosti. Při novějších pracích stačí rozuměti řeči pra- 

 mene. Uvádí se zpravidla pro historika matematiky nutná 

 znalost latiny, angličtiny, francouzštiny, italštiny a němčiny. 

 Při materiálu starém nestačí však všeobecná znalost řeči, ne- 

 boť značné obtíže působí měnící se řeč odborná, lexikálně ne 

 dosti zpracovaná, po případě nám naprosto nezvyklý způsob 

 označování matematických pojmů.^^) 



Klíč ke starému těžko čitelnému písmu, k obvyklým 

 zkratkám a k určení stáří dle písma a typů tištěných dává 

 nám paleografie. Z obšírné literatury ^^) budiž tu jme- 

 nována kniha česká G. Friedrich: Učebnice latinské paleo- 

 o-rafie. 



^^) G. Euestrom: Ist es zweekmássig", dass mathematische 

 Zeitschriftenartikel datiert werden? Bibl. math., (3), V., (1904/5), 

 196—199. 



^^) G. Enestrom: tJber die Bedeutung von Quellenstudie-n hei 

 mathematischer Geschichtsschreibnng, Bibl. math., (3), XI., (1910 — 

 1911), 3—8. 



Z literatury o terminolog^ii matematické uvádím jen práce 

 F. Miillera: Terminolog-ie der áltesten mathematischen Sehriften 

 in deutscher Sprache, Abh. z. Gesch. d. math. Wisse^nsch. TX., 

 (1899), Uber die mathematische Terminologie, Bibl. math., C^), IT., 

 (1901/2), 282—325. 



^^) Viz E. Bernheim: Lehrbuch etc, 294 nn. 



