28 ni. Dr. Q. Vetter: 



Pomocnou heuristickou védou jest chronologie jen 

 potud, pokud slouží k datování historických pramenů a fakt. 

 I o ní existuje obšírná literatura uvedená v každé dějepisné 

 metodice.^^^) Z českých knih musím jmenovati J. Emlera: 

 Rukověť chronologie křesťanské, zvláště české (1876). 



Úkolem metrologie a peněžnictví jakožto heu- 

 risticky pomxocných věd jest staré míry, váhy a peníze vyjá- 

 dřiti dnes obvyklými hodnotami a tak učiniti nám v nich vy- 

 slovené vztahy srozumitelnými. 



V. Kritika.i^i) 



Jak již řečeno, jest prvním úkolem historické kritiky 

 stanoviti skutečnost pramenných údajů. S úmyslnými falsi- 

 fikáty se historik matematiky asi mnohem řidčeji setká než 

 dějepisec. Jsou to hlavně nápisy, které bývají sběrateli, ba 

 i t. zv. učenci z ješitnosti a obchodníky ze ziskuchtivosti pa- 

 dělány, ačkoliv i o starém situačním plánu Vídně, prý z XI. 

 až XTI. stol., dokázal H. Schuster,^^^) že pochází od domnělého 

 nálezce Zapperta. 



Z ústní tradice sem patří úmyslně i bezděčně fantasií 

 pozměněné vypravování o matematicích, legendy a různé 

 anekdoty, od nejstarších až do nejnovějších dob, jež nutno 

 podrobiti historické kritice, na př. Galileovo »točí se přec«. 

 Za kriteria pro posouzení falsifikátů udává E. Bernheim: 

 1. Shoduje se posuzovaný pramen co do formy, řeči, písma, 

 slohu, komposice s jinými prameny téže doby a místa? 2. Od- 

 povídá obsah pramene tomu, co nám zaručené prameny o tém- 

 že předměte vypravují, při čemž třeba dbáti i toho, zamlču- 

 je-li náš pramen něco, o čemž by se pramen pravý jistě byl 

 zmínil? 3. Hodí se obsah a forma pramene do celého vý- 

 voje? Nenese pramen známky umělé masky, t. j. nezvyklý 

 způsob nálezu nebo uchování, zvláštní, velmi pozdní datum 



^"^') Viz E. Bernheim: Lehrbuch etc, 312 nn. 



^"^) Hojnou literaturu, jednající o látce jednotlivých částí, 

 viz E. Bernheim, Lehrbuch etc, kap. IV. 



"2) K. Schuster: Zapperts áltester Pian von Wien, Sitzunsfs- 

 ber. d. k. Akad. d. Wissensch. in Wien, phil.-hist. Kl., XXVII., 

 (1892). ' ' '' 



