o metodice dějin matematiky. 31 



rakopis může se u celé společnosti i jednotlivce měniti léty, ba 

 i dle probíraného předmětu a předpokládaného čtenářstva. Ta- 

 ké z díla samotného lze někdy vyčísti různé poukazy, přímé či 

 nepřímé, na osobu autorovou, z jeho zájmů, ze způsobu, jímž 

 mluví o jiných atd., neboť jest nemožno zcela zakrýti všecky 

 své životní okolnosti, názory a poměry doby.^^^) Je to tím 

 důležitější, že staro- a středověcí autoři o sobě někdy mluví 

 ve třetí osobě. Více náhodnými poukazy jsou citáty ve spisech 

 známých autorů, leč ty bývají někdy nespolehlivé. Sem patří 

 i rozhodnutí, pochází-li pramen od jednoho či více autorů, jed- 

 ná-li se o přepracování nebo o přeldad. Na více autorů pouka- 

 zují někdy různosti a spory ve formě, slohu a obsahu, leč ne- 

 smí se zde ukvapeně usuzovati, neboť i při jediném autoru se 

 někdy vyskytují podobné nedůslednosti. Zmíněná již geome- 

 trie Gerbertova jest zajímavým případem složeného pramene. 

 Weissenborn^^^) ukázal, že se skládá ze tří nesouvislých částí, 

 z nichž druhá a třetí jsou konglomerátem výtržků z několika 

 předloh opisovaných s nevalným porozuměním. Z onoho ne- 

 porozumění odvozuje jeden ze svých důvodů proti autorství 

 neb aspoň redakci Gerbertově. Také otázka pseudonymů a ne- 

 správných autorských jmen sem patří. Jako pomůcky byly ta- 

 ké vydány slovníky pseudonymů. 



Stanovením vzájemné závislosti pramienů zabývá se t. zv. 

 analysa pramenů. Otázka této závislosti nabývá v dě- 

 jinách matematiky a každé vědy tím větší zajímavosti, že sou- 

 visí jednak s pojmem vývoje vědy, jednak s otázkami priority 

 a plagiátu. 



Při každém prameni snažíme se rozhodnouti, zda jest 

 celý nebo v částech pramenem původním nebo odvoze- 

 ným. Úsudek o závislosti dvou pramenů jest založen na dvou 

 psychologických zkušenostech: 1. Dva lidé nevnímají týmž 

 způsobem tutéž událost — a matematický objev i důkaz jest 

 psychickou a logickou událostí — pročež při líčení nepoužijí 

 těchže momentů a téhož postupu. 2. Dva lidé nedají nikdy té- 



"^) A. Rhomberg": Die Erhebung- der Geschichte zum Kan^e 

 einer Wissenschaft, (1883), 37. 



"*) H. Weissenborn: Gerbert. Beitrage zur Kenntnis der Ma- 

 thematik des Mittelalters, Berlin, (1888). 



