o metodice dějin matematiky. 33 



vují se prameny do rodokmenů, při čemž se jednotlivé ruko- 

 pisy označují písmeny. Zachované rukopisy, odvozené z téže 

 předlohy, zahrnujeme do jedné třídy, označujíce je týmž pí- 

 smenem (z počátku abecedy) s indexy, srovnanými dle ceny 

 rukopisů, ztracené předlohy posledními písmeny abecedy, po 

 případě zase s indexy. Rodokmen rukopisů Vitruviova díla 

 by tedy byl asi tento: 



X 



A B CD 



A, . . . B, . . . C, . . . D, . . . 



Při tom Ai, Bj, Ci, D^ značí eventuelní opisy, pořízené dle 

 rukopisů A, B, C a D. 



Aby se takto prozkoumaný pramen mohl státi předmětem 

 badání, nutno jej vydati čili uspořádati jeho edici, zvláště 

 je-li rukopisem nebo těžko přístupným exemplářem. Nelze vy- 

 počísti všechna pravidla, platná pro vydávání pramenů, jsouť 

 dle různých předmětů různá. Podám zde jen několik nejdůle- 

 žitějších všeobecně uznaných, jak je ve svém již uvedeném 

 spisku probírá A. Meister.^^^) Podkladem edice má býti nej- 

 lepší, možno-li originelní text, po případě s udáním variantů. 

 Citáty z jiných pramenů jest vyznačiti a udati jich původ, při- 

 pojiti historické a po případě věcné vysvětlivky k obsahu, při 

 větších edicích vypracovati patřičné rejstříky. V ohledu for- 

 málním tiskne se ležatým písmem vše, co jest mimo text pří- 

 davkem vydavatelovým, petitem slovně převzaté citáty z ji- 

 ných pramenů, proloženým petitem citáty s pozměněným slov- 

 ným výrazem. Oblými závorkami označují se závorky a ve- 

 dlejší poznámky pramene, hranatými závorkami přídavky vy- 

 davatelovy v textu. Vyložené omyly písma a tisku jest opra- 

 viti, interpunkci upraviti, zkratky rozřešiti, šifrované písmo 

 rozluštiti, libovolný pravopis upraviti, nejistá čtení označiti 

 otazníkem a zarážející vykřičníkem v hranatých závorkách. 

 Samozřejmě musí se každé subjektivní zasáhnutí vydavatelovo 

 v poznámkách nebo v předmluvě vysvětliti. V aktech XVI. až 

 XVIIT. stol. se začáteční a koncové obvvklé formule, není-li 



O A. Meister: Gmndziigt etc, 28—29. 



