3G in. Dr. Q. Vetter: 



Biografie bývají obzvláště snadno podrobeny zkre- 

 slenému podání. Je-]i autorem současník líčené osoby, bývá 

 jeho úsudek, výběr materiálu a volba výrazu zvláště silně ur- 

 čena osobní zaujatostí a účastí. Někdy i účel, na př. nekrology, 

 jubilea a pod. mimoděk biografii zabarvují. Leč i když není 

 osobní účast autorova předem dána, tu intensivní obírání se 

 jednou osobností mimoděk navazuje dle Bernheima nepozna- 

 telné nitky sympatie a vnitřní účasti autorovy k předmětu 

 jeho břidání, jež mohou působiti na jeho vylíčení, jakož i při 

 naprosté posléze objektivitě působí již seskupení událostí kol 

 určité osoby snadno zdáním, že se jí přisuzuje větší účast na 

 událostech, než ve skutečnosti měla a než jaký dojem chtěl 

 autor ve čtenáři vyvolati. Snaha korigovati t^^to poruchy mů- 

 že zase vésti k extrémům opačným. Svérázným toho dokla- 

 dem jest anekdota. Touha vniknouti do zákulisí vynikají- 

 cích osob, ba někdy i malá zlomyslnost a dotčená ješitnost, 

 která se za převahu v jednom oboru mstí sesměšňováním 

 v praktickém životě, bývají vzpruhami jejího vytvoření.^^^) 

 Fabulační schopnost a záliba ve vtipných pointách jejich zná- 

 mých i neznámých autorů přispívají k jejímu vyšperkování, 

 podvědomá asociace různých představ připisuje někdy ve věci 

 pravdivý příběh nepravému nebo i několika nižným vědcům. 



Vnitřní kritika oceňuje věrohodnost jednotlivých 

 pramenů a očišťuje je od uvedených poruch, opírajíc se při 

 toin o studium autora pramene, jeho doby a místa a o srov- 

 nání s prameny jinými. Při studiu autora nutno dbáti jeho 

 individuality, zda mohl a chtěl pověděti pravdu, tedy spoleh- 

 livosti jím používaných pramenů, jeho schopností a vzdělání, 

 jeho povolání, názorů a objektivity. Doba a místo působí ce- 

 lým svým filosofickým pojetím a názorem na vědecké jjoža- 

 davky a cíle matematicko-historické, jakož i stav této vědy 

 a matematiky samé, na jichž výši se autor pramene mohl po- 

 staviti. Tohoto poznatku využitkoval H. G. Zeuthen ve svém 

 známém spise o kuželosečkách ve starověku,^"^^) aby odůvodnil 



^^•^) W. Ahrens: Gelehrten - Anekdoten, Berlin - Schoneberg- 

 (1911), 21—22. 



"^) H. G. Zeuthen: Die Lehre von den Keg-elschnitten im 

 Altertnm, Kodaň, (1886). 



