40 ni. Dr. Q. Vetter: 



jevil staré metody,^^^) a jehož učenost a ostrovtip chválí G. 

 Enestrom.^2^) 



Stálou sebekontrolou bdí badatel nad svým po- 

 jetím, zda dovede tak abstrahovati od vlastní kulturní sféry, 

 svých psychologických a vědeckých podkladů a individuelních 

 vztahů, aby mohl oddáliti veškeré neoprávněné vlivy. Musí si 

 býti stále vědom, že jeho vlastní individualita jest pramenem 

 omylů. Nejlepší pomůckou k jich vyvarování jest snaha po- 

 chopiti a odůvodniti si právě sobě nejvzdálenější a nejméně 

 sympatické stanovisko. Ač naprostá objektivita jest u člověka 

 nemožná, musí býti v každé vědecké práci aspoň přesně vy- 

 značeny mezníky, kde autor opouští půdu zcela neintereso- 

 vaného pozorovatele a pronáší úsudky svého vlastního sta- 

 noviska. 



Teprve když jsme se v ducha doby a materiálu, o něž 

 jde, zcela vmyslili, můžeme prameny správně pochopiti a vy- 

 ložiti čili interpretovati. V úvaze o heuristice a kritice 

 jsem úmyslně nezdůraznil subjektivní, hypothetický moment, 

 ponecliávaje si jej pro tuto část. Kdykoli jest rozhodnouti o vý- 

 běru historického materiálu, zvláště však vždy, pronášíme-li 

 kritický úsudek o pravosti nějakého pramene, určuj eme-li bliž- 

 ší data jeho provenience, vykládáme-li jeho obsah nejasnou 

 formou a nezvyklou terminologií vyjádřený, tu musíme me- 

 zeroví tost materiálu někdy méně, někdy více doplniti, tomu 

 Či onomu stejně doloženému důvodu větší důvěru věnovati, 

 zkrátka zasáhnouti čistě subjektivními činiteli. Sem patří kaž- 

 dý výklad pramene, ať odvozuje úsudky pomocí paleografie 

 z písma, nebo pomocí filologie a odborné terminologie z řečí, 

 ať určuje dobu a místo vzniku, nebo jméno a osobnost auto- 

 rovu. Při tom třeba toho dbáti, jak se význam slov, způsob 

 vyjadřování, obvyklé, stereotypní fráze a obraty, vědecké po- 

 žadavky, svědomitost citování děl a předchůdců, ba i přímé 

 zakrývání metod objevitelských, požadavky vědecké akribie 

 v různých dobách měnily a vyvíjely. Příklady nesprávné 



^-°) H. G. Zeuthen: Die Lehre etc, Tanneryova recense. Bull. 

 d. scie«nces math., XXI., (1886), 261—267. 



^21) Q Enestrom: tTber literarische etc., Bibl. math., (3), II., 3. 



