o metodice dějin matematiky. 49 



YIII. Autor. 



Y předešlých kapitolách zabývali jsme se matematieko- 

 historickým badáním a zpracováním. Zbývá nám ještě uká- 

 zati, jakým podmínkám mnsí vyhoA^ovati autor sám, ahj se 

 hodil za dějepisce vůbec a naší vědy zvláště. P. Tannery 

 shrnuje tyto podmínky stručně tak, že k tomu, aby kdo byl do- 

 brým historikem, nestačí l)ýti vědcem, neboť nutno chtíti 

 oddati se dějinám, míti c h u ť k tomu, projevovati k r i t i c k ý 

 smysl různý od exaktně vědeckého a ovládati řadu zvlášt- 

 ních vědom os t í, bezpodmínečně to nutných pomůcek hi- 

 storických, které jsou zcela neužitečné exaktnímu vědci, za- 

 jímajícímu se o i3okrok vědy.^**) 



Jest jistě zapotřebí velké lásky k dějinám, má-li se 

 exaktní vědec oddati badání, vyžadujícímu často způsol) my- 

 šlení cizí jeho dosavadní práci a přiuášející mu celkem méně 

 hznání než vlastní tvůrci činnost. 



Ne každý, kdo jest obrněn dostatečnou trpělivostí při 

 sl)írání materiálu, hodí se pro historickou činnost. Při přísně 

 vědeckém kritickém smyslu jest to, jak jsme již ukázali, 

 schopnost asimilační. která nevzdávajíc se svých názorů, do 

 vede úplně pochopiti a vžíti se do duše cizí. Z této asirui- 

 lační schopnosti vyvíjí se historikovi nutná blahovolná snáše- 

 livost a naprostá nestrannost. 



Tyto hlavní podmínky, 1 á s k a k v ě c i a h i s t o r i c k ý 

 smysl dnes nestačí k badání matematicko-historickému, jak 

 tomu l)ylo tehdy, kdy byly dějiny naší vědy v plénkácli. Vy- 

 spělý pokrok historie matematiky vyžaduje specielní přípra- 

 vy, celého muže, nemají-li práce z tohoto oboru zůstati v me- 

 zích cliletantismu, byť i duchaplného. Ženiální muži, kteří by 

 jako vedlejší činnost vytvořili vynikající, na výši vědy sto- 

 jící díla matematicko-historická, jsou vzácnými výjimkami. 

 Proto volá G. Enestrom po historických odbornících exakt- 

 ních věd, kteří l)y měli na universitách přednášeti. ^'^^) 



Vývoj matematiky jrochopiti a význam ]>rací mateuiati- 



"*) P. Tannery: De riiistoire ete., Rev. de syntli. kist., Vlil., 3. 

 145-) (N E5iestr5m: Die Geschichte der Mathcmatilv und der 

 Unixersitátsnnterricht, Bibl. math., (3), V., (1904- -5), 63—67. 



